Балтійські країни
Балтійські країни | |||
![]() | |||
Столиця | ![]() ![]() ![]() | ||
---|---|---|---|
Офіційні мови | естонська литовська латвійська | ||
Форма правління | парламентські республіки (Естонія та Латвія) президентсько-парламентська республіка (Литва) | ||
Площа | |||
- Загалом | 175 015 км² (91) | ||
- Внутр. води | 2.23 % (3,909 км²) % | ||
Населення | |||
- оцінка 2017 | 6 121 000 (100) | ||
- Густота | 35,5/км² (176) | ||
ВВП (ПКС) | 2017 р., оцінка | ||
- Повний | $184 млрд[1] (61) | ||
- На душу населення | $30,000 (44) | ||
ВВП (ном.) | 2017 рік, оцінка | ||
- Повний | $100 млрд[1] (60) | ||
- На душу населення | $17000 (45) | ||
Валюта | Євро (€) (EUR )
| ||
Часовий пояс | UTC+2 (UTC+3) | ||
Домен | .eu | ||
![]() | |||
|
Країни Балтії (ест. Balti riigid, Baltimaad, латис. Baltijas valstis, лит. Baltijos valstybės) — країни, що омиваються Балтійським морем. Найчастіше під Балтією розуміють Латвію, Литву і Естонію. З географічного погляду до Балтії іноді також зараховують Калінінградську область Російської Федерації. Інший (російськоцентричний) термін — Прибалтика (рос. Прибалтика), що вживався в радянській історіографії і поступово вийшов з ужитку в Балтійських країнах.
Термін «Прибалтика» (тобто при Балтиці, порівн.: Приамур'я, Прикаспій тощо) є похідним від гідроніму Балтика в значенні Балтійське море (англ. Baltic Sea). Назва і моря, і балтійських мов, і племен балтів — одного кореня. Його називали лат. Mare Balticum латиною — «міжнародною мовою» середньовічної Європи.
Німецькі народи, що заселили Західну і Північну Європу, за ознакою відносного розташування називали море Східним: нім. Ostsee, дан. Østersøen, нід. Oostzee, швед. Östersjön. Східні слов'яни ж за часів Рюрика звали це море варязьким, за ім'ям посередників, що «монополізували» вихід до його берегів і торгівлю на ньому. Пізніше варяги «персоніфікували» у російській історії як свеї, і море стали називати Свейським[2][3].
При Петрі I в регіоні утвердилася Росія, і Швеція перестала бути господинею всього узбережжя. Море вже не було для росіян чужим, тільки Варязьким або Свейським, але разом з тим, географічно воно не було «Східним» (Ostsee). У підсумку ім'я, взяте з «німецьких» карт, не переклали, а транслітерували. Похідні від «остзейський» — остзейське право, остзейське дворянство тощо — поповнили ряд іншомовних запозичень, модних у петрівську епоху. Загальним ім'ям новостворених у 1713 році губерній Російської імперії Ризької та Ревельської (з 1796 — Курляндської, Ліфляндської та Естляндської) було «остзейські губернії»[4].
Німецькими остзейські губернії були до середини XIX століття не тільки за іменем, а й за мовою. Німецька мова з орденських часів стала тут державною. Після Реформації нею стали користуватись на богослужіннях, вести ділові справи, її викладали в усіх школах тощо. Та з 1841 року почалось «рознімечування Прибалтики». Відбувається ренесанс балтійських мов, національної прози, поезії і водночас ширше застосування російської мови, а в 1884 році Олександр III повернув заснованому псковичами Дерпту ім'я Юр'єв. Тоді ж «переклали на російську» і море, і загальне ім'я губерній: Прибалтійські губернії або ж узагальнено Прибалтійський край[5]
У літературі й публіцистиці до 1917 р. поряд з «остзейський/прибалтійський» до регіону застосовувалося і ще одне збірне поняття — Інфлянти. Так у Польщі споконвіку називали територіальні утворення Прибалтики, що колись були під однією польсько-литовською короною. Це положення, втрачене Польщею у своїх війнах XVI століття зі Швецією, було відновлено, коли Царство Польське увійшло до складу Росії; його кордони з Інфлянтами, відповідно, зникли, і вони знову опинилися в єдиному геополітичному просторі. Крім остзейського краю, поняття Інфлянтів також стосувалося Віленської та Ковенської, а також частини Вітебської губернії. В силу історичних причин (населення — литовці, поляки, а також білоруси, росіяни та євреї) ні остзейське право, ні німецькомовне лютеранство до цих місць не дійшли, і ці губернії жили за загальними для центральної Росії законами і традиціями.
У контексті районування Союзу РСР отримав широке застосування збережений з дореволюційних часів прикметник «прибалтійський»: Прибалтійський економічний район, Прибалтійський військовий округ, Прибалтійська залізниця. В адміністративно-територіальному поділі Прибалтика включала території Литовської РСР, Латвійської РСР та Естонської РСР, а також Калінінградської області РРФСР.
У 1990-х роках з'явився термін «Балтія». Це слово народилося в ЗМІ, що виходять російською мовою в Латвії. За межами латиської мови термін Baltija не витіснив ні Baltimaad/Balti riigid (країни/держави Балтики) в естонській, ні Pabaltijys (прибалтійський) в литовській. У Європейському Співтоваристві поняття Baltija сприймається як місцевий синонім «Baltic(s)» у сенсі «регіон Балтійського моря». У міжнародних документах «країни Балтії» — вся сукупність країн балтійського узбережжя. Приклад: пол. Euroregion Bałtyk, латис. Euroregion Baltija — єврорегіон «Балтія» у складі: Росія, Польща, Латвія, Швеція, Данія, Литва[6].
Всі три парламентські республіки, вступили до Європейського Союзу 1 травня 2004 року.
Естонія | Латвія | Литва | Разом | |
---|---|---|---|---|
Герб | ![]() |
![]() |
![]() |
- |
Прапор | ![]() |
![]() |
![]() | |
Столиця | Таллінн | Рига | Вільнюс | |
Незалежність | — До 13 ст. |
— До 13 ст. |
— До 18 ст. | |
Населення (2015) | 1313271 | 1978700 | 2902832 | 6194803 |
Площа | 45339 км² | 64589 км² | 65300 км² | 175228 км² |
Щільність населення | 29/км² | 31/км² | 44/км² | 35/км² |
Вода % | 4.56 % | 1.5 % | 1.35 % | 2.23 % |
ВВП (номінал) (2015) | $22.934 млрд | $27.822 млрд | $41.776 млрд | $112.530 млрд |
ВВП (номінал) на душу (2016) | $18,452 | $14,496 | $15,366 | $16,035 |
ВВП (PPP) (2015) | $37.879 млрд | $49.891 млрд | $82.143 млрд | $171.110 млрд |
ВВП (PPP) на душу (2016) | $30038 | $25817 | $29380 | $28,411 |
Коефіцієнт Джині (2012[7]) | 33.2 | 35.5 | 35.2 | - |
Індекс людського розвитку (2014[8]) | 0.861 (Розвинені країни) | 0.819 (Розвинені країни) | 0.839 (Розвинені країни) | |
Інтернет-домен | .ee | .lv | .lt | |
Телефонний код | +372 | +371 | +370 |
Найбільші міста Балтійських країн
Statistics Estonia, Statistics Lithuania та Statistics Latvia, 2015 | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
№ | Назва | Країна | Населення | № | Назва | Країна | Населення | ||
![]() Рига ![]() Вільнюс |
1 | Рига | Латвія | 696,593 | 11 | Єлгава | Латвія | 61,961 | ![]() Таллінн ![]() Каунас |
2 | Вільнюс | Литва | 542,664 | 12 | Нарва | Естонія | 58,375 | ||
3 | Таллінн | Естонія | 440,043 | 13 | Маріямполе | Литва | 58,027 | ||
4 | Каунас | Литва | 299,466 | 14 | Юрмала | Латвія | 57,671 | ||
5 | Клайпеда | Литва | 157,305 | 15 | Алітус | Литва | 55,526 | ||
6 | Шауляй | Литва | 105,610 | 16 | Пярну | Естонія | 41,170 | ||
7 | Тарту | Естонія | 98,449 | 17 | Вентспілс | Латвія | 40,273 | ||
8 | Даугавпілс | Латвія | 96,818 | 18 | Кохтла-Ярве | Естонія | 36,622 | ||
9 | Паневежис | Литва | 95,218 | 19 | Мажейкяй | Литва | 35,997 | ||
10 | Лієпая | Латвія | 78,787 | 20 | Резекне | Латвія | 31,886 |
- ↑ а б Архівована копія. Архів оригіналу за 18 лютого 2017. Процитовано 19 червня 2016.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Кульчинська М. Балтійське море.
- ↑ Балтійське море // Загальний словник.
- ↑ Військово-статистичний огляд Російської Імперії. Том 7. Остзейські губернії. Ч. I. Курляндська губернія. — СПб.: 1848; Ч. II. Ліфляндська губернія. — СПб.: 1853; Ч. III. Естляндська губернія. — СПб.: 1852
- ↑ СР: Збірник матеріалів з історії Прибалтійського краю. — Рига, 1894.; Форст. Балтійське питання. — СПб, 1894.; Чешіхіна Є. В. Коротка історія Прибалтійського краю. — 2-е вид. — Рига, 1894.
- ↑ Facts and figures about Euroregion Baltic[недоступне посилання]
- ↑ GINI index (World Bank estimate). Архів оригіналу за 9 лютого 2015. Процитовано 19 червня 2016.
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 17 листопада 2015. Процитовано 19 червня 2016.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання)
- Балтійські проблеми // Український тиждень, № 7 (172), 18.02.2011 (за матеріалами STRATFOR) [Архівовано 13 серпня 2011 у Wayback Machine.]
- Прибалтійська культурно-літературна підзона // Лексикон загального та порівняльного літературознавства / голова ред. А. Волков. — Чернівці : Золоті литаври, 2001. — С. 439. — 634 с.
- The Baltic Sea Information Centre
- vifanord [Архівовано 7 грудня 2013 у Wayback Machine.]
Статистичні департаменти:
- Statistics Estonia [Архівовано 18 червня 2016 у Wayback Machine.]
- Statistics Latvia [Архівовано 14 квітня 2019 у Wayback Machine.]
- Statistics Lithuania [Архівовано 10 липня 2013 у Wayback Machine.]