Філіпп Леотар
Філіпп Леотар | |
---|---|
фр. Philippe Léotard | |
![]() Філіпп Леотар, 1980-ті рр. | |
Ім'я при народженні | Філіпп Поль Андре Леотар (фр. Philippe Paul André Léotard) |
Дата народження | 28 серпня 1940 |
Місце народження | Ніцца, ![]() |
Дата смерті | 25 серпня 2001 (60 років) |
Місце смерті | |
Поховання | цвинтар Монпарнас |
Громадянство | ![]() |
Професія | актор |
Alma mater | ліцей Генріха IV і Паризький університет |
Роки активності | 1965 — 2001 |
Член у | Театр дю Солейd |
IMDb | ID 0529645 |
Сезар (1983) | |
![]() ![]() |
Філі́пп Леота́р (при народженні — Філі́пп Поль Андре́ Леота́р, фр. Philippe Léotard; нар. 28 серпня 1940, Ніцца, Франція — †25 серпня 2001, Париж, Франція) — французький театральний та кіноактор, шансоньє. Лауреат премії «Сезар» 1982 року за найкращу чоловічу роль у фільмі «Інформатор» .
Філіпп Поль Андре Леотар народився 28 серпня 1940 року у Ніцці в багатодітній сім'ї: у нього було чотири старші сестри та два молодших брати, один з яких, Франсуа[fr], став політиком та очолював Міністерство культури (1986–1988)[1] та міністерство оборони Франції (1993–1995)[1]. Освіту здобув у Сорбонні, отримавши ступінь бакалавра мистецтв[2]. Познайомившись під час навчання з Аріаною Мнушкіної[fr], у 1964 році разом з нею став засновником авангардної паризької трупи Театр дю Солей (фр. Theatre du Soleil).
Філіпп Леотар дебютував у кіно у другій половині 1960-х років. За життя Леотар знявся у понад 70-ти фільмах, граючи переважно другорядні ролі. Його знімали такі зірки французької «нової хвилі», як Франсуа Трюффо та Клод Лелуш. У 1982 році за головну роль у стрічці швейцарського режисера Боба Свейма «Інформатор» отримав премію «Сезар» як найкращий актор.
У 1992 видана збірка віршів Філіппа Леотара «Pas un jour sans une ligne». Як автор та виконавець Леотар записав кілька альбомів.
Філіпп Леотар був одружений з акторкою Ліліан Кольє, від шлюбу з якою має двох дітей (сина Фредеріка, театрального художника, та доньку Летицію). У 1972-1981 роках перебував у шлюбі з акторкою Наталі Бай. У 1986 році, під час глибокою депресії, познайомився з Еммануель Гільбо, яка повернула йому смак до життя та народила доньку Фаустіну[3].
Філіпп Леотар помер 25 серпня 2001 року у Парижі від легеневої недостатності. Був похований 28 серпня, в день свого народження на паризькому цвинтарі Монпарнас.
Рік | Українська назва | Оригінальна назва | Роль | |
---|---|---|---|---|
1970 | ф | Макс і бляхарі | Max et les ferrailleurs | Лосфельд |
1971 | тф | Злочин і покарання | Crime et châtiment | Разуміхін |
1971 | ф | Дві англійки і континент | Les deux Anglaises et le continent | Diurka |
1971 | ф | Рак | Rak | Люсьєн |
1971 | кф | Камілла | Camille ou La comédie catastrophique | Оноре |
1972 | тф | Вишневий сад | La cerisaie | Лаша |
1972 | ф | У 20 років в Оресы | Avoir 20 ans dans les Aurès | лейтенант Перрен |
1972 | ф | Така красуня як я | Une belle fille comme moi | Кловіс Блісс |
1973 | ф | Камураска | Kamouraska | Антуан |
1973 | ф | День Шакала | The Day of the Jackal | констебль |
1974 | ф | Жульєт і Жульєт | Juliette et Juliette | Le dragueur de Juliette Vidal |
1974 | ф | Відкрита паща | La gueule ouverte | Філіпп, син |
1974 | ф | Середина світу | Le milieu du monde | Поль |
1974 | с | Тибетський дзвін | La cloche tibétaine | Володимир Петропавловський |
1975 | ф | Не такий вже і поганий | Pas si méchant que ça | Жульєн |
1975 | ф | Французький зв'язковий 2 | French Connection II | Жак |
1975 | ф | Війна за нафту не матиме місця | La guerre du pétrole n'aura pas lieu | Падовані |
1975 | ф | Кіт і миша | Le chat et la souris | П'єр Шемін |
1975 | ф | Цькування | La traque | Поль Данвіль |
1975—1990 | с | Сінема 16 | Cinéma 16 | Жое Буске |
1976 | ф | Добрі та злі | Le bon et les méchants | дилер «Сітроена» |
1976 | ф | Конкістадори | Les conquistadores | |
1976 | ф | Слідчий Файяр на прізвисько «Шериф» | Le Juge Fayard dit Le Shériff | інспектор Мере |
1977 | ф | Урочисте причастя | La communion solennelle | Жак Граве |
1977 | ф | Тінь замків | L'ombre des châteaux | Луїджі |
1978 | с | Пані слідчий | Madame le juge | Гуерін |
1978 | ф | Відвідаємо маму, тато працює | Va voir maman, papa travaille | Венсан |
1978 | ф | Жудіт Терпов | Judith Therpauve | Жан-П'єр Мар'є |
1979 | ф | Коротка пам'ять | La mémoire courte | Френк Баріла |
1979 | с | Випадок на Френч-Атлантик | The French Atlantic Affair | Блондин |
1979 | ф | Слід гігантів | L'empreinte des géants | Люсьєн Шаба |
1980 | ф | Тиждень відпустки | Une semaine de vacances | доктор Сабуре |
1981 | тф | Номер 17 | Chambre 17 | інспектор Ліонель Дюсанті |
1981 | ф | Кльові дівчата | Les babas cool | Блез |
1982 | ф | Шок | Le Choc | Фелікс |
1982 | ф | Рай для усіх | Paradis pour tous | Марк Лебель |
1982 | ф | Інформатор | La balance | Деде Лаффон |
1982 | ф | Мора | Mora | Мора |
1983 | ф | Чао, блазень | Tchao pantin | Бауер |
1983 | ф | Зима 1960 року | Hiver 60 | Андре |
1984 | ф | Нічиї жінки | Femmes de personne | Антуан |
1984 | ф | Дикі | Les fauves | Леандро Сантіні |
1984 | ф | Піратка | La pirate | № 5 |
1984 | ф | Римський заколот | Une rébellion à Romans | Jean Serve, dit 'Paulmier' |
1985 | ф | Малинівка | Rouge-gorge | Луї Дюкасс |
1985 | ф | Прощавай, барсуче | Adieu blaireau | Фред |
1985 | ф | Танго, Гардель у вигнанні | El exilio de Gardel: Tangos | П'єр |
1986 | ф | Нахаба | Le paltoquet | почесний продавець |
1986 | ф | Стан несамовитості | L'état de grâce | П'єр-Жульєн |
1987 | ф | Джейн Б. очима Аньєс В. | Jane B. par Agnès V. | убивця |
1987 | ф | Якби сонце не сходило | Si le soleil ne revenait pas | Арлеттаз |
1988 | ф | Заповіт убитого єврейського поета | Le testament d'un poète juif assassiné | Бернар Гауптман |
1988 | ф | Південь | Sur | Роберто |
1988 | ф | Філософський камінь | L'oeuvre au noir | Анрі-Максімільєн |
1988 | ф | Перекусна «Будапешт» | Snack Bar Budapest | Сапо |
1988 | ф | Ада у джунглях | Ada dans la jungle | Руді |
1988 | ф | Колір вітру | La couleur du vent | П'єр |
1988 | тф | Бенкет | Le banquet | Сократ |
1989—1992 | с | Чиллери | Chillers | Андре Арно |
1990 | ф | Бувають дні... Бувають ночі | Il y a des jours... et des lunes | співак |
1990 | ф | У оці змії | In the Eye of the Snake | Філ Анзер |
1990 | ф | Згаданий | Le dénommé (Oublie que tu es un homme) | Оклер |
1991 | ф | Плоть | La carne | Ніколя |
1992 | ф | Місто на продаж | Ville à vendre | Жан Булар, фізіотерапевт |
1994 | ф | Еліза | Élisa | Gitane Smoker |
1995 | ф | Знедолені | Les misérables | Тенардьє у 1942 році |
1995 | тф | Дитина у спадок | L'enfant en héritage | Сем Свіні |
1995 | ф | Пандора | Pandora | Рауль |
1997 | ф | Чорний Дью | Black Dju | інспектор Плеттше |
Рік | Категорія | Фільм | Результат | |
---|---|---|---|---|
Премія «Сезар» | ||||
1978 | Найкращий актор другого плану | Слідчий Файяр на прізвисько «Шериф» | Номінація | |
1983 | Найкращий актор | Інформатор | Перемога |
- Philippe Léotard, Portrait de l'artiste au nez rouge, éd. Balland-Égée, 1988 ISBN 2715807201
- Philippe Léotard, Pas un jour sans une ligne, éd. Les Belles Lettres, 1992 ISBN 225144002X
- Philippe Léotard, Clinique de la raison close, éd. Les Belles Lettres, 1997 ISBN 2251440992
- ↑ а б Assemblée nationale website. Архів оригіналу за 3 березня 2016. Процитовано 30 липня 2015.
- ↑ Philippe Léotard étudiant en Lettres. Архів оригіналу за 27 вересня 2011. Процитовано 30 липня 2015.
- ↑ Faustine Léotard de retour dans le Saumurois. Le Courrier de l'Ouest. 20 жовтня 2013. Архів оригіналу за 3 березня 2016. Процитовано 30 липня 2015.
- ↑ Повний перелік нагород на номінацій Філіппа Леотара [Архівовано 18 квітня 2016 у Wayback Machine.] на сайті IMDb(англ.)
- Філіпп Леотар на сайті IMDb (англ.)
- Філіпп Леотар на сайті AlloCiné (фр.)
![]() |
Це незавершена стаття про французького актора або акторку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |