Lamningen förlöpte utan större problem, någon enklare lägesrättning i form av framben som inte kommer som dom ska eller lamm som kommer med bakdelen först, då måste man försiktigt trycka tillbaka lammet och dra fram bakklövarna en och en så de kommer ut först.
Tackan Sparris lammar utan problem, möjligtvis var hon lite värksvag men när det väl kom igång så gick det undan. Tre rediga lamm som var stora och pigga. Sparris som gick tom i fjol är välgödd vilket kan vara förklaringen till att det gick lite trögt i början. Fördelen är att hon har bra hull och är en erfaren tacka med superbra juver så det finns mjölk till tre hungriga plus att jag kunde frysa in rejält med råmjölk. Det blir nog fina lamm av dessa tre.
Sist att lamma var Skäcken, en av våra äldre tackor och en av de först födda på denna gård. Det blev en utdragen historia med diffusa tecken på värkarbete och lamning så tillslut var det bara att inse att något var tokigt. Försökte rätta själv men gav upp och tog hjälp av vår duktiga distriksveterinär Sofia som lugnt och metodiskt redde upp härvan av ben och huvuden från tre lamm som alla levde mirakulöst nog. En av dom medtagen men hon piggade på sig efter några dagar. Sådana gånger står man inte precis med kameran i högsta hugg. Efter den lamningen var det extra skönt att få servera en stor hink ljummet vatten och det bästa höet till tackan för att sedan koka sig en kopp kaffe och trycka ner årets lamningskläder i tvättkorgen.
Summering;
34 lamm på elva tackor blir snitt 3,1 levande per tacka. Inga dödfödslar eller ofullgånga lamm.
8 trillingar, 2 fyrlingar och 1 tvillingar. Många svarta och skäckiga lamm, hela 21 svarta/skäckfärgade och 12 vita, men ingen brun.
Pigga lamm och tackor som är superfina mödrar, ingen mastit eller mjölkstockning. Jag har stödmatat 7 lamm, varav tre får anses vara flasklamm, ser att de får dia men de skulle inte klara sig utan stöd. Däremot har vi inget bortstött lamm vilket vi har haft tidigare år.