Aleksandr Skabitjevskij
rysk litteraturkritiker
Aleksandr Michajlovitj Skabitjevskij (ryska: Александр Михайлович Скабичевский), född 1838, död 1910, var en rysk litteraturkritiker.
Aleksandr Skabitjevskij | |
![]() | |
Född | 15 september 1838 (g.s.)[1] Sankt Petersburg[1] |
---|---|
Död | 11 januari 1911 (g.s.)[1] (72 år) Pavlovsk |
Medborgare i | Kejsardömet Ryssland |
Utbildad vid | Sankt Petersburgs universitet, [1] ![]() |
Sysselsättning | Journalist, litteraturhistoriker, universitetslärare[2], biograf, litteraturkritiker, redaktör[2] |
Namnteckning | |
![]() | |
Redigera Wikidata |
Skabitjevskij väckte 1867 under pseudonymen "Alkandrov" uppmärksamhet genom en studie Vospitatelnoje znatjenie Gontjarova i Turgeneva (Ivan Gontjarovs och Ivan Turgenjevs uppfostrande betydelse). Hans förnämsta verk är Belletristy-narodniki (1888), Otjerki po istorje russkoj cenzury (1892) och Istorija novjejsjej literatury (1900). Hans kritiska uppsatser samlades i två band Sotjinenija (1890; andra upplagan 1892). Han var mest framgångsrik i skildringen av 1860-talets litteratur.
Källor
redigera- Skabitjevskij, Aleksandr Michailovitj i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1917)