Ericssonita
![]() | |
---|---|
Fórmula química | BaMn₂2+Fe3+(Si₂O₇)O(OH) |
Epònim | John Ericsson ![]() |
Localitat tipus | Långban, Filipstad, Värmland, Suècia |
Classificació | |
Categoria | silicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 9.BE.25 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.BE.25 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | VIII/B.10 ![]() |
Dana | 56.2.6c.3 |
Heys | 14.7.5 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | sistema monoclínic ![]() |
Color | negre-vermell fosc |
Tenacitat | molt fràgil |
Duresa | 4,5 |
Color de la ratlla | marró |
Diafanitat | translúcida |
Densitat | 4,21 g/cm³ (mesurada); 4,38 g/cm³ (calculada) |
Propietats òptiques | biaxial (+) |
Índex de refracció | nα = 1,802 a 1,807 nβ = 1,833 a 1,840 nγ = 1,888 a 1,891 |
Birefringència | δ = 0,086 |
Pleocroisme | visible |
Angle 2V | mesurat: 30°, calculat: 76° a 80° |
Dispersió òptica | relativament forta r > v |
Impureses comunes | As, Pb |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral redefinit (Rd) ![]() |
Codi IMA | IMA1966-013 |
Any d'aprovació | 1966 |
Símbol | Ers ![]() |
Referències | [1] |
L'ericssonita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany i dona nom al grup de l'ericssonita. Rep el nom en honor de John Ericsson (31 de juliol de 1803, Långbanshyttan, Värmland, Suècia - 8 de març de 1889, Nova York, EUA) inventor i enginyer mecànic.
Característiques
[modifica]L'ericssonita és un silicat de fórmula química BaMn₂2+Fe3+(Si₂O₇)O(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1966. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ericssonita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.
Formació i jaciments
[modifica]Va ser descoberta a Långban, localitat situada dins el municipi de Filipstad, a Värmland, Suècia. També ha estat descrita a la mina japonesa d'Hijikuzu, a la localitat d'Iwaizumi-cho, a la prefectura d'Iwate. Es tracta dels dos únics indrets on ha estat descrita aquesta espècie mineral en tot el planeta.
Referències
[modifica]- ↑ «Ericssonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juliol 2018].