Nizami Gandjawi
![]() ![]() | |
Nom original | (fa) نظامی گنجوی ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | c. 1141 ![]() Gandja (Azerbaidjan) ![]() |
Mort | 1209 ![]() Gandja (Azerbaidjan) ![]() |
Sepultura | Gandja ![]() |
Altres noms | nom complet Djamal al-Din Abu Muhammad Ilyas ibn Yusuf ibn Zaki Muayyad Nizami Gandjawi, en persa نظامی گنجوی, en kurd: Nîzamî Gencewî, نیزامی گهنجهوی, en farsi:نظامی |
Activitat | |
Ocupació | poeta, escriptor, filòsof ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
![]() ![]() ![]() ![]() |
Nizami Gandjawi, Elyās Yūsof Neẓāmī Ganjavī, (en persa: نظامی گنجوی / Neẓâmi Ganjavi, que literalment significa «Nizami de Gandja»; en kurd: Nîzamî Gencewî, نیزامی گهنجهوی), (Gandja, 1141 – Gandja, 1209), el nom complet del qual és Nezam al-Din Abu Mohammad Elyas Elyas Ibnja Ibnyas Gandja Ibnja Ibnyas fou un dels més grans poetes, escriptors i pensadors perses.[1] Tot i néixer i morir a Gandja els seus orígens eren de Qom.[2][3] Va ser sobretot un gran erudit i autor de poemes èpics romàntices, profundament influenciat pel misticisme.
Biografia
[modifica]Nizami, un poeta persa, va néixer a Ghahestan, un poble proper a Qom situat 150 km al sud-oest de Teheran i no a Ganja (actualment a l'Azerbaidjan). Però hi va viure, ja que els seus pares s'hi van instal·lar. Nizami va dedicar les seves obres escrites en persa a diversos prínceps iranians
La seva família era originària de la ciutat de Qom, prop de Teheran[4] Com diu al Llibre d'Alexandre:
« | Encara que estigui perdut a Ganja com una perla,
Sóc de Ghahestan de Qom. |
» |
Així, el seu pare Moayyad va deixar Qom, la seva ciutat natal, per establir-se a Gandja.
Tots els membres de la família de Nizami eren estudiosos. Des de ben petit va començar a estudiar totes les branques de la ciència, la filosofia, la teologia, etc. del seu temps. Sobre això diu:
« | Tot el que hi ha en astronomia, detalls en totes les ciències,
Els vaig aprendre, i vaig buscar en totes les seves pàgines, els seus misteris. |
» |
Hi ha molt poca informació disponible sobre la seva vida. Va quedar orfe a una edat primerenca i va ser criat pel seu oncle matern,[5] Khadjeh Omar, que era particularment culte. És ell, a més, qui transmet tots els seus coneixements a Nizami. La seva mare, Raïssa, és d'origen iranià, però d'una tribu kurda, i el seu pare, Youssouf, d'origen iranià.
Es va casar tres vegades.[5] El príncep de Darband, Fakhr-é din Bahramshah, li presenta una jove i bonica esclava cumans. Es deia Afagh. Es casa amb ella. Va ser la seva primera dona, i la seva estimada, amb qui va tenir un fill, a qui va anomenar Mohammad Afagh. La seva dona va morir just després de la finalització de Khosrow i Shirin. Curiosament, les altres dues esposes de Nizami moren poc després de completar una de les seves èpiques. Aquesta és la raó per la qual es queixa amargament a Déu amb aquest vers: «Oh Déu, per què fer cada masnavi que he de sacrificar una dona?»
Des de poemes lírics fins a poemes didàctics de contingut moral i místic, les seves obres estan il·lustrades amb anècdotes, i molt riques en persa, romà / grec i àrab, enigmes i enigmes mitològics matemàtics, astronòmics, literaris i llegendaris, etc. El seu art és la construcció de quatre novel·les en poesia:
- Khosrow i Chirine narra la vida i els amors del rei sassànida, Cosroes II, i de la princesa cristiana, Chirine.
- Leïla i Madjnoun, inspirada en una antiga llegenda àrab, és la història d'una passió amorosa mútua que només es compleix amb la mort.[6]
- Les Set Belleses tenen com a heroi el rei sassànida, Bahram V, famós per les seves gestes i els seus amors.; les seves set dones, filles dels reis dels Set Climes, cadascuna li expliquen una història meravellosa)[7]
- El Llibre d'Alexandre[8] exalta la saviesa sobrehumana del conqueridor Alexandre el Gran, «figura divinitzada, com a component dels missatges profètics»,[8] en la tradició del món islàmic.
També és molt difícil d'accedir, ja que té un llenguatge codificat i molt complex. Seyyed Mohammad Ali Oraizi (1882-1954), erudit iranià, va dedicar bona part de la seva vida a les obres de Nizami, per intentar interpretar-les.
Comparacions
[modifica]Amb Khadjou Kermani (llibre: Homa i Homayoon)
Amb Firdawsí (llibre: Bijan i Manijeh)
Amb Saadi
Amb Shakespeare' Hi ha una lògica òbvia a l'hora de comparar Layli [Layla] i Majnun de Nizami amb Romeu i Julieta de Shakespeare. Cadascun encarna l'idil·li dels amants protagonitzats en la seva pròpia tradició i, per tant, convida qualsevol persona que conegui les dues obres a llegir-les l'una contra l'altra. Intentar fer-ho, però, és buscar un punt en comú que sigui més ampli i ferm que el pensament expressat en el pensament antic, la paraula antiga, el proverbi vell o el vell adagi. El camí cap a l'amor veritable mai ha transcorregut sense problemes. A més de les diferències òbvies i significatives de temps, llenguatge i context històric, hi ha distincions formals entre elles que alteren fonamentalment la manera com el poeta aborda les qüestions de caràcter, argument i ritme.
En definitiva, Romeu i Julieta és una obra molt especial, una tragèdia, i va ser escrita per ser vista i escoltada en una representació pública que duraria poc menys de dues hores. El poema de Nizami és un conte romàntic que va ser escrit per ser llegit a un ritme molt més pausat, i normalment, es suposa, en solitud[9] Afegim també que en totes les seves obres, " Shakespeare dibuixa el naixement i el procés de formació de l'estat nació a Anglaterra[10] ". És per això que Romeu i Julieta representen les Guerres de les Roses a Anglaterra, que van tenir lloc entre la Casa de Lancaster i la Casa de York. L'objectiu de Shakespeare és resoldre aquests enfrontaments i mostrar l'absurd d'aquest conflicte[11]
Ressenyes
[modifica]La poesia iraniana va representar totes les particularitats de la poesia clàssica de caràcter moral i social de la qual Nezami és un dels pioners. Sobre aquest tema, en el seu treball titulat Anthologie persane, destaca Henri Massé: Nizami és el mestre de l'èpica romàntica, és a dir, de la novel·la versificada. És el Chrestien de Troyes de la literatura persa. Tan hàbil com erudit, posseïdor de tots els recursos de la professió poètica, és un artista admirable.[12] »
Obres
[modifica]Llistat
[modifica]El Khamse consta de cinc obres diferents:[13]
- El tresor dels misteris (en persa: مخزنالاسرار / Makhzan-al-Asrâr; 1165);
- Khosrow i Shirin (en persa: خسرو و شیرین / Khosrow o Shirin; 1180);
- Leïli i Madjnoun (en persa: لیلی و مجنون / Leïli o Madjnoun; 1188);
- Les set belleses (en persa: هفتپیکر / Haft-Peikar, també traduït com " Les set figures [de la bellesa] », « Els set ídols o Els set retrats ”) o el Llibre de Bahram (en persa: بهرامنامه / Bahrâm-Nâmé; 1191);
- el Llibre d'Alexandre (en persa: اسکندرنامه / Eskandar-Nâmé; 1198).
Influències
[modifica]La seva influència en l'àmbit literari és gegantina. No només va enriquir la poesia persa en la seva totalitat, sinó que sobretot va obrir diversos camins.
Característiques
[modifica]Les seves obres es caracteritzen especialment per:[14]
- universalitat, ja que uneix totes les figures;
- força infinita;
- ús de metàfores, al·legories, etc.;
- imaginació i innovació;
- eloqüència;
- primacia.
Commemoracions
[modifica]El 880 aniversari del seu naixement, la República de l'Azerbaidjan va proclamar l'any 2021 «Any Nizami Ganjavi ».[15]
Enllaços externs
[modifica]- Julie S. Meisami Nizami Ganjavi (anglès)
Referències
[modifica]- ↑ «Neẓāmī. Persian poet» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 10 juny 2015].
- ↑ Larousse, Éditions. «Ilyas ibn Yusuf Nezami ou Ilyas ibn Yusuf Nizami - LAROUSSE» (en francès). [Consulta: 29 novembre 2022].
- ↑ J. Rypka. History of Iranian Literature (en anglès). Springer Science & Business Media, 2010, p. 210 et s..
- ↑ Œuvres complètes de Hakim Nizami Gandjavi, préface et biographie par le Pr. Shabli Naamani, avec la collaboration de M. Darvish, Téhéran, Djavidan, 1995, p. 17.
- ↑ 5,0 5,1 «Le Haft Peykar de Nezâmi à la lumière d'une lecture psychanalytique - La Revue de Téhéran | Iran». [Consulta: 29 novembre 2022].
- ↑ Mathias Enard «Mathias Enard a lu « Layla et Majnun », « la plus belle histoire d’amour de tous les temps »» (en francès). Le Monde, juliol 2017.
- ↑ Z. Safâ, Anthologie de la poésie persane (segles XI-XX), Paris, Gallimard/Unesco, 1964, p. 154.
- ↑ Iskandar-nāma< Niẓāmī (en francès).
- ↑ Jerome W. Clinton, “A Comparison of Nizami’s Layli and Majnun and Shakespeare’s Romeo and Juliet”, in Kamran Talattof and Jerome W. Clinton (Eds.), The Poetry of Nizami Ganjavi: Knowledge, Love, and Rhetoric, Basingstoke, Palgrave, 2000, p 15-27.
- ↑ M. A. Oraizi, La Culpabilité américaine: Assaut contre l'Empire du droit international public, Paris, L'Harmattan, 2005, p. 45.
- ↑ M. A. Oraizi, La culpabilité…, Ibid.
- ↑ Majid Yousefi Behzâdi, « L’Iran idéal dans la pensée poétique de Théophile Gautier », in Revue de Téhéran, n° 89, abril 2013.
- ↑ Mohammad Javad Kamali, Bibliographie française de la littérature persane Mashhad, Sokhangostar, 2014, p. 65.
- ↑ Seyyed Mohammad Ali Oraizi, Assaig sobre Nizami de Gandja.
- ↑ «Azərbaycan Prezidentinin Rəsmi internet səhifəsi - SƏNƏDLƏR Sərəncamlar» (en àzeri). president.az. [Consulta: 5 gener 2021].
Bibliografia
[modifica]- Dictionnaire des poètes renommés persans: A partir de l'apparition du persan dari jusqu'à nos jours. (francès) Teheran, Aryan-Tarjoman, 2007.
- François de Blois, "ESKANDAR-NĀMA OF NEŻĀMĪ" a Encyclopaedia Iranica