Lev Winter
JUDr. Lev Winter | |
---|---|
![]() | |
Poslanec Říšské rady | |
Ve funkci: 1907 – 1918 | |
Poslanec Revolučního nár. shromáždění | |
Ve funkci: 1918 – 1920 | |
Poslanec Národního shromáždění ČSR | |
Ve funkci: 1920 – 1935 | |
Čs. ministr sociální péče | |
Ve funkci: 1918 – 1920 | |
Nástupce | Josef Gruber |
Ve funkci: 1922 – 1926 | |
Předchůdce | Gustav Habrman |
Nástupce | Josef Schieszl |
Čs. ministr unifikací (správce) | |
Ve funkci: 1925 – 1926 | |
Předchůdce | Ivan Markovič |
Nástupce | Ivan Dérer |
Stranická příslušnost | |
Členství | čs. soc. dem. |
Narození | 26. ledna 1876 Hroby ![]() |
Úmrtí | 29. srpna 1935 (ve věku 59 let) Praha ![]() |
Příbuzní | Arnošt Winter a Gustav Winter (sourozenci) |
Alma mater | Univerzita Karlova |
Profese | politik a advokát |
Commons | Lev Winter |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lev Winter (26. ledna 1876 Hroby[1][2] – 29. srpna 1935 Praha)[3][4] byl český sociálně demokratický politik a ministr československých vlád.
Biografie
[editovat | editovat zdroj]Narodil se jako nejstarší ze šesti dětí v chudé rodině židovského rolníka a později nájemce mlýna. Na studiích gymnázia v Táboře se živil sám, převážně kondicemi, stejně jako jeho mladší bratři Arnošt a Gustav. Vystudoval práva na Karlově univerzitě v Praze, po studiích (1900) pracoval jako advokátní koncipient pražského advokáta a starosty JUDr. Vladimíra Srba, ten byl ve funkci starosty v letech 1900–1906. Od roku 1907 až do své smrti byl Winter advokátem v Praze. V letech 1. světové války působil jako obhájce vojáků před rakouskými vojenskými soudy.
Politik
[editovat | editovat zdroj]Politicky aktivní byl již za Rakouska-Uherska. Od 90. let 19. století byl činný v sociálnědemokratické straně. Již v době studií se podílel na vydávání listu pokrokářských studentů Akademie a patřil mezi členy pokrokového studentstva, které po rozkladu pokrokového hnutí oslovila sociální demokracie. Později pravidelně přispíval do sociálně demokratického tisku, zejména do Práva lidu. Od roku 1907 byl členem předsednictva sociálně demokratické strany.[5]
Ve volbách do Říšské rady roku 1907 se stal poslancem Říšské rady (celostátní parlament), kam byl zvolen za okrsek Čechy 009. Opětovně byl zvolen za týž obvod i ve volbách do Říšské rady roku 1911 a ve vídeňském parlamentu setrval do zániku monarchie.[6]
V roce 1918 byl členem Národního výboru československého. V letech 1918–1920 zasedal za sociální demokraty v Revolučním národním shromáždění.[7]
„Válka jistě způsobila mravní spousty i v řadách dělnictva. Na společnosti se mstí, že zabraňovala statisícům pilných lidí po řadu let v užitečné práci. Máme-li my dnes více tuláků a lidí práce se štítících, nežli tomu bylo před válkou, jest to přímý následek války zrovna tak, jako neobyčejné rozšíření pohlavných nemocí, tuberkulosy, spustnutí mládeže a zločinnosti.“Lev Winter: z projevu na schůzi Revolučního národního shromáždění konané dne 11. února 1919
V parlamentních volbách v roce 1920 získal poslanecké křeslo v Národním shromáždění. Mandát v parlamentních volbách v roce 1925 obhájil a do parlamentu se dostal i po parlamentních volbách v roce 1929.[8][9]
Zastával i vládní posty. Byl ministrem sociální péče ve vládě Karla Kramáře, první vládě Vlastimila Tusara a druhé vládě Vlastimila Tusara v letech 1918–1920. Do této funkce se vrátil roku 1922 v první vládě Antonína Švehly a i v druhé vládě Antonína Švehly. V ní kromě toho v letech 1925–1926 jako správce zodpovídal za rezort sjednocení zákonů a organisaci správy Československa.[5][10]
Odborník
[editovat | editovat zdroj]V roce 1920 založil Sociální ústav Republiky československé pro studium sociálních věd, jehož ředitelem byl až do své smrti; od roku 1929 byl členem exekutivy Socialistické dělnické internacionály[11]; od roku 1930 předsedou československé skupiny Meziparlamentní unie. V roce 1927 se stal zakladatelem a současně prvním předsedou předsednictva Mezinárodní ústředny svazu pojišťoven a byl delegátem Československa v Mezinárodním úřadu práce. Stál u zrodu Mezinárodní asociace sociálního zabezpečení (MASZ) v roce 1927, která působí dodnes.
Zásluhy
[editovat | editovat zdroj]Patřil k předním znalcům v oblasti sociálního pojištění a sociálního zákonodárství, o jehož přijetí v ČSR se významně zasloužil. Byl hlavním iniciátorem zákona o osmihodinové pracovní době (1918) a v letech 1919–1920 prosadil významné novely zákona o povinném nemocenském pojištění zaměstnanců průmyslu, živností a obchodu, které rozšířily okruh nemocensky pojištěných na všechny námezdně pracující a také na jejich rodinné příslušníky. Už roku 1904 vydal spolu s dr. Alfrédem Meissnerem rozsáhlé pojednání Úrazové pojištění dělnické podle práva rakouského. Publikoval rovněž řadu odborných monografií a statí v českém i zahraničním tisku (např. O osnově zákona o sociálním pojištění v ČSR 1923 – 1924.) Také jeho zásluhou je řazena československá sociální politika v době první republiky mezi nejprogresivnější na světě.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o narození a obřízce. www.badatelna.eu [online]. [cit. 2017-06-27]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-10-30.
- ↑ NASKE, Miloslav. Národní shromáždění Republiky Československé: Poslanecká sněmovna, Senát, Národní výbor, Revoluční národní shromáždění. Životopisná a statistická příručka.... [s.l.]: Šmejc a spol., 1924. 247 s. Dostupné online. S. 161.
- ↑ Archivovaná kopie. www.cssd-tabor.cz [online]. [cit. 2013-12-30]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-12-30.
- ↑ Archivovaná kopie. www.cojeco.cz [online]. [cit. 2019-07-13]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-02-06.
- ↑ a b kol. aut.: Politické strany, 1861–1938. Brno: Doplněk, 2005. ISBN 80-7239-178-X. S. 230.
- ↑ Databáze stenografických protokolů a rejstříků Říšské rady z příslušných volebních období, http://alex.onb.ac.at/spa.htm.
- ↑ RÁKOSNÍK, Jakub: Odvrácená tvář meziválečné prosperity. Karolinum, Praha 2008, s. 109.
- ↑ Lev Winter [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-11-23]. Dostupné online.
- ↑ jmenný rejstřík [online]. Poslanecká sněmovna Parlamentu České republiky [cit. 2011-11-23]. Dostupné online.
- ↑ kol. aut.: Kdo byl kdo v našich dějinách 20. století. Praha: Libri, 1994. ISBN 80-901579-5-5. S. 660–663.
- ↑ kol. aut.: Politické strany, 1861–1938. Brno: Doplněk, 2005. ISBN 80-7239-178-X. S. 695.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Encyklopedie-Kdo byl kdo ve 20. stol./ Milan Churaň a kol., nakladatelství LIBRI /1998; internetová verze – Jana Honzáková /2001
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Lev Winter na Wikimedia Commons
Autor Lev Winter ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Lev Winter
- Čeští Židé
- Českoslovenští Židé
- Absolventi Univerzity Karlovy
- Českoslovenští ministři práce a sociálních věcí
- Českoslovenští ministři pro sjednocení zákonů a organisace správy Československa
- Poslanci československého Národního shromáždění
- Poslanci rakouské Říšské rady
- Členové SOCDEM
- Českoslovenští politici české národnosti
- Českoslovenští politici židovského původu
- Čeští advokáti
- Narození v roce 1876
- Narození 26. ledna
- Úmrtí v Praze
- Úmrtí v roce 1935
- Úmrtí 29. srpna