Miro
Miro | |
---|---|
![]() | |
Narození | 6. století |
Úmrtí | 583 |
Povolání | panovník |
Děti | Eborich |
Rodiče | Theodemir (svébský král) |
Rod | Svébové |
Funkce | svébský král (570–583) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Miro také Mir či Mirio (latinsky Mirus) (6. století? - 583) byl svébským králem Galicie od roku 570 až do své smrti v roce 583. Jeho vláda byla poznamenána pokusy navázat spojenectví s jinými národy vyznávající chalcedonskou víru s cílem prověřit moc Vizigótů pod vedením krále Leovigilda, kteří byli ariánského vyznání. I když za jeho vlády byly navázány vztahy s Franskou i Byzantskou říší a království dosáhlo svého největšího rozmachu, po jeho smrti království během následujících tří let zaniklo.[1][2]
Miro během své vlády udržoval dobré vztahy s církví. V roce 572 svolal druhý koncil v Braze, doplňující radu k prvnímu koncilu z roku 561.[1] Na základě neexistence signatáře za diecézi Dumio v koncilních aktech bylo navrženo, aby signatáře zastupoval sám Miro.
Kromě toho také udržoval „důvěrné a přátelské“ vztahy s Martinem z Dumia, arcibiskupem z Bragy a metropolitou Galicie.[1] Martinovo hlavní dílo, Formula Vitae Honestae, je věnováno králi Mirovi a pravděpodobně mu je také adresováno Exhortatio Humilitatis, vytištěné mezi díly Martina z Dumia.[1]
Ve stejném roce ve kterém se konal koncil v Braze, Miro vedl výpravu proti pravděpodobně baskickému kmeni Rucconů z Kantábrie,[1] se záměrem rozšířit své království. V roce 573 si naproti tomu vizigótský král Leovigild podmanil území „Sabarie", mezi Zamorou a Salamancou s pravděpodobným záměrem zabránit Mirovi v další expanzi, přičemž v roce 574 připojil Kantábrii ke svému království. Miro v reakci na to vyslal posly ke Guntramovi, franskému králi Burgundska, kteří měli vyjednat spojenectví se Svéby, ale byli zadrženi vojsky Leovigildova spojence, Chilpericha I., franského krále Neustrie.[1][3]
V roce 575 Leovigild vtrhl do „Aregenských hor“ poblíž Ourense a zajal „vládce regionu spolu s jeho manželkou, dětmi a bohatstvím, čímž v regionu převzal moc.“[2] Vládcem regionu byl Aspidius, patrně hispánsko-římský vlastník půdy, který se postavil na stranu Svébů.[2] Následující rok 576 Leovigild znovu pochodoval k jižní hranici Galicie při řece Douro, přičemž znovu ohrožoval království Svébů, dokonce založil město Villa Gothorum nedaleko Zamory. Miro ho zažaloval a na krátkou dobu území získal zpět.[1] V roce 580 se Miro snažil podporovat Leovigildova katolického syna Hermenegilda ve vzpouře.[1][4]
Události kolem Mirovy smrti se podle dochovaných zdrojů rozcházejí. Podle Řehoře z Tours v roce 583 vedl Miro armádu, aby zahájil obléhání Sevilly obsazené Leovigildem, ale nakonec se vrátil do Galicie, kde krátce poté zemřel, údajně na následky špatného vzduchu a požití zkažené vody v Hispanii Baetica.[1] Oproti tomu dva iberijští kronikáři, Jan z Biclaru a Isidor ze Sevilly, uvádějí, že zemřel před Sevillou, když pomáhal Leovigildovi s obléháním města.[1] Moderní historici upřednostňují záznamy Řehoře z Tours, které berou v úvahu Mirovo spojenectví s Franskou říší a také svébské nepřátelství k Vizigótům a jejich králi Leovigildovi.[2][5]
Jeho nástupcem v Gallaccii se stal jeho dospívající syn Eborich.[2] Po své smrti zde zanechal vdovu Sisegu(n)tii, která se provdala za Audeka, který později sesadil Eboricha z trůnu a ujal se vlády v Gallaccia Suevorum regnum.[2]
Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Miro (Suebian king) na anglické Wikipedii.
- ↑ a b c d e f g h i j Henry Wace: Dictionary of Christian Biography and Literature to the End of the Sixth Century A.D., with an Account of the Principal Sects and Heresies. - Christian Classics Ethereal Library. www.ccel.org [online]. Christian Classics Ethereal Library [cit. 2023-11-11]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f ARIAS, Jorge. Identity and Interaction: the Suevi and the Hispano-Romans. [s.l.]: Academia Dostupné online. (anglicky)
- ↑ MURRAY, Alexander C. A Companion to Gregory of Tours. [s.l.]: BRILL Dostupné online. ISBN 978-90-04-30700-1. S. 512. (anglicky)
- ↑ D'EMILIO, James. Culture and Society in Medieval Galicia: A Cultural Crossroads at the Edge of Europe. [s.l.]: BRILL Dostupné online. ISBN 978-90-04-28860-7. S. 141. (anglicky)
- ↑ COLLINS, Roger. Visigothic Spain 409 - 711. [s.l.]: John Wiley & Sons Dostupné online. ISBN 978-0-470-75456-6. (anglicky)