Ernst Weiss
Ernst Weiss | |
---|---|
![]() Pražský německý spisovatel Ernst Weiß | |
Narození | 28. srpna 1882 Brno ![]() |
Úmrtí | 15. června 1940 (ve věku 57 let) Paříž ![]() |
Příčina úmrtí | vykrvácení |
Pseudonym | Franta Zlín |
Povolání | lékař, spisovatel, dramatik |
Žánr | romány, povídky, básně, divadelní hry, eseje |
Literární hnutí | expresionismus, Nová věcnost, Pražská německá literatura |
Významná díla | Galeje, Georg Letham : lékař a vrah, Jarmila : milostný příběh z Čech |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ernst Weiss (v němčině též Ernst Weiß, 28. srpna 1882 Brno[1] – 15. června 1940 Paříž) byl český židovský, německy píšící lékař, spisovatel a dramatik. Z literárněvědného hlediska bývá řazena jeho raná tvorba k literárnímu expresionismu, pozdní pak k Nové věcnosti (Neue Sachlichkeit),[2][3] neboť toto mísení, či překrývání směrů je jevem signifikantním pro Pražskou německou literaturu.[4]
Život
[editovat | editovat zdroj]Narodil se v Brně v rodině obchodníka s textilem Gustava Weisse a jeho ženy Berty, rozené Weinberg. Otec mu zemřel 24. listopadu 1886[5], když mu byly čtyři roky. Studoval gymnázium v Brně, Litoměřicích a v Hostinném (1899–1900)[6]. Po maturitě na Druhém německém gymnáziu v Brně v roce 1902[7]. Pak studoval lékařství v Praze a ve Vídni. Doktorem medicíny byl promován ve Vídni v roce 1908[7]. Poté pracoval jako chirurg v Bernu u Emila Theodora Kochera a v Berlíně u Augusta Biera. V roce 1911 se vrátil do Vídně a pracoval zde u Julia Schnitzlera. Onemocněl tuberkulózou. Proto se nechal v roce 1912–1913 zaměstnat jako lodní lékař rakouské pobočky firmy Lloyd na parníku Austria. S touto lodí absolvoval cesty do Indie, Japonska a do Karibiku. Během první světové války pracoval jako vojenský lékař v Uhrách a na Volyni.
Po válce pracoval jako chirurg ve Všeobecné nemocnici v Praze. Přátelil se s pražskými německými spisovateli Franzem Kafkou (se kterým se seznámil již v roce 1913, Kafka jej opakovaně zmiňuje ve svých denících), Franzem Werflem, Maxem Brodem a Johannesem Urzidilem. Po roce 1920 práci lékaře opustil. Odešel do Berlína a věnoval se pouze literatuře.
V roce 1928 obdržel Cenu Adalberta Stiftera (Der Adalbert-Stifter-Preis des Landes Oberösterreich für besondere Leistungen zur Literatur). Téhož roku obdržel stříbrnou olympijskou medaili v umělecké soutěži na Letních olympijských hrách 1928 v Amsterdamu za román Boetius von Orlamünde.
Krátce po požáru Říšského sněmu odešel zpět do Prahy, kde pečoval o umírající matku. Po její smrti v lednu 1934 se nemohl vrátit do Berlína a emigroval do Paříže. Zde žil v hotelích a penzionech v nouzi a nemocen díky podpoře od Thomase Manna a Stefana Zweiga. Příležitostně přispíval do německého exilového tisku v Paříži, Praze a v Curychu[8]. Poté, co dne 14. června 1940 vstoupila nacistická vojska do Paříže, spáchal sebevraždu. Zemřel ale až následující den v nemocnici.[5]
Dílo
[editovat | editovat zdroj]Romány
[editovat | editovat zdroj]- 1913 Die Galeere (Galeje), Berlin : S. Fischer
- 1916 Der Kampf, Berlin : S. Fischer
- 1918 Tiere ii Ketten (Spoutaná zvířata), Berlin : S. Fischer
- 1919 Mensch gegen Mensch (Muž proti muži), München : Georg Müller
- 1919 Franziska přepracovaný román Der Kampf Berlin : S. Fischer
- 1920 Das Versöhnungsfest. Eine Dichtung in vier Kreisen, München : Georg Müller
- 1920 Stern der Dämonen : Roman. Franta Zlin : Novelle. Der bunte Dämon : Gedicht. román, novela a báseň, Wien/Leipzig : Genossenschaftsverlag
- Stern der Dämonen samostatně, München : Georg Müller, 1921.
- 1922 Nahar (Nahar : román tygra), München : Kurt Wolff Verlag, druhý díl románu Tiere ii Ketten
- 1923 Die Feuerprobe (Zkouška ohněm), Berlin : Verlag Die Schmiede, další vydání 1982
- 1924 Der Fall Vukobrankovics (Případ Vukobrankovicsová), Berlin : Verlag Die Schmiede, další vydání 1970. Kniha je inspirována případem rakouské žurnalistky a spisovatelky srbského původu, Milici von Vukobrankovics (1894–1973), která byla dvakrát obviněna z pokusu o travičství. Ona sama popsala zkušenosti z vyšetřovací vazby v knize Weiberzelle 321 (Ženská cela 321), Vídeň / Lipsko : R. Löwit, 1924.[9]
- 1925 Männer in der Nacht (Muži v noci), Berlin : Propyläen Verlag
- 1928 Boetius von Orlamünde (Aristokrat Boetius z Orlamünde), Berlin : S. Fischer, další vydání 1966, 1980
- 1931 Georg Letham, Arzt und Mörder (Georg Letham, lékař a vrah), Berlin, Wien, Leipzig : Paul Zsolnay
- 1934 Der Gefängnisarzt oder Die Vaterlosen (Vězeňský lékař aneb Ti, kdo nemají vlast), Leipzig, Mährisch-Ostrau : Julius Kittls Nachfolger
- 1936 Der arme Verschwender (Chudý rozmařilec), Amsterdam : Querido Verlag, další vydání 2000
- 1938 Der Verführer (Svůdce), Zürich : Humanitas
- 1939 Ich, der Augenzeuge (Očitý svědek), vyšlo posmrtně v roce 1963, Icking bei München : Kreisselmeier. Původní název románu byl Der Augenzeuge. Další vydání 1999. Osudy románu zachytila Weissova přítelkyně Anna Seghersová ve své knize Tranzit
Novely a povídky
[editovat | editovat zdroj]- 1920 Franta Zlin (vyšlo spolu s románem Stern der Dämonen), Wien/Leipzig : Genossenschaftsverlag
- 1923 Atna, tři povídky, München : Kurt Wolff Verlag
- 1923 Hodin, povídka, Berlin : Hans Heinrich Tillgner, ilustrace: Nikolaj Puzirevskij
- přepracované vydání: Berlin : Propyläen Verlag, 1929
- 1924 Daniel, povídka, Berlin : Verlag Die Schmiede
- 1928 Dämonenzug, pět povídek, Berlin : Ullstein
- 1937 Jarmila : milostný příběh z Čech (Jarmila : eine Liebesgeschichte aus Böhmen). O novele existovalo několik svědectví. Stefan Zweig ji označil jako jednu z nejlepších prací Ernsta Weisse[10]. Další svědectví pochází od Mony Wollheimové[11]. Text byl považován za ztracený, ale nakonec byl objeven v Památníku národního písemnictví v Praze. Na titulní straně rukopisu je uvedena adresa, na které Weiss bydlel od ledna do července 1937, čímž bylo stanoveno časové určení vzniku novely[12]. Jedná se o pravděpodobně třetí verzi díla[8]. Novela byla poprvé vydána v roce 1998 v němčině i v českém překladu Evy Pátkové. ISBN 80-901626-6-5. V roce 2013 byla zpracována v Českém rozhlasu Plzeň jako četba na pokračování. Čte: Pavel Kikinčuk, režie: Miroslav Buriánek[13].
Dramata
[editovat | editovat zdroj]- 1920 Tanja, drama o třech dějstvích, Berlin : S. Fischer;
- 1923 Leonora, uvedeno v červnu 1923 v Pražském německém divadle s hostující Rahel Sanzarou v hlavní roli, režie: Hans Demetz.[14]
- 1923 Olympia, tragikomedie, Berlin : Verlag Die Schmiede
Eseje
[editovat | editovat zdroj]- 1928 Das Unverlierbare, Berlin : Ernst RoWohlt
- 1937 Das Ende der Novelle (Konec novely)[15]
Souborné vydání
[editovat | editovat zdroj]V roce 1982 vydalo nakladatelství Suhrkamp souborné vydání díla Ernsta Weisse v šestnácti svazcích. Editoři: Peter Engel a Volker Michels.
České překlady
[editovat | editovat zdroj]- Nahar : román tygra, Praha : A. Král, 1924, překlad: Jan Grmela, ilustrace František Xaver Procházka
- Galeje, Plzeň : Vydavatelské družstvo Pramen, 1925, překlad: Jan Grmela
- Muži v noci, Praha : F. Ziegner, 1926, překlad: Viktor O. J. Seifert
- Daniel, Praha : Pokrok, 1927, překlad: Jan Grmela
- Spoutaná zvířata, Praha A. Král, 1928, překlad: Karel Václav Kuttan, ilustrace František Xaver Procházka
- Očitý svědek, Praha : Odeon, 1968, překlad: Rudolf Toman
- Georg Letham, lékař a vrah, Praha : Odeon, 1985, překlad: Rudolf Toman
- Jarmila : milostný příběh z Čech, Praha : Aula, 1998, překlad: Eva Pátková
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriky židovských náboženských obcí v českých krajích, inv. č. 124, sn. 47 [online]. NA [cit. 2022-10-11]. Dostupné online.
- ↑ VOCKE, Willi. Ernst Weiß. www.lehrer.uni-karlsruhe.de [online]. [cit. 2017-07-16]. Dostupné online.[nedostupný zdroj]
- ↑ WALLAS, Armin A. Zeitschriften und Anthologien des Expressionismus in Österreich: Analytische Bibliographie und Register. [s.l.]: Walter de Gruyter 1224 s. Dostupné online. ISBN 9783110975598. (německy) Google-Books-ID: tNO3STfYY74C.
- ↑ LAHL, Kristina. Das Individuum im transkulturellen Raum: Identitätsentwürfe in der deutschsprachigen Literatur Böhmens und Mährens 1918-1938. [s.l.]: transcript Verlag 455 s. Dostupné online. ISBN 9783839427484. (německy) Google-Books-ID: TN7JBAAAQBAJ.
- ↑ a b Ernst Weiß – Kurzer Lebensabriß Archivováno 21. 3. 2008 na Wayback Machine. na stránkách Anna Seghers und Ernst Weiß, Universität Potsdam
- ↑ Gymnázium Hostiné - Seznam žáků školy od 1872 do 1922. www.gymhost.cz [online]. [cit. 2013-09-12]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2015-02-24.
- ↑ a b SERKE, Jürgen. Böhmische Dörfer : putování opuštěnou literární krajinou. Praha: Triáda, 2001. 535 s. ISBN 80-86138-28-3. S. 472–473, 514.
- ↑ a b FLIEGLER, Dominique, 1998, str. 81
- ↑ WICHNER, Ernst; WIESNER, Herbert. Pražská německá literatura - od expresionismu po exil a pronásledování : katalog k výstavě. Překlad Alena Bláhová. Praha: Aula, 1995. S. 94–95.
- ↑ VONDRÁK, Eduard. Einiges über den Arzt und Schriftsteller Ernst Weiss. Icking bei München: Kreisselmeier, 1968. S. 37.
- ↑ WOLLHEIM, Mona. Begegnung mit Ernst Weiss. 1936-1940. Icking bei München: Kreisselmeier, 1968.
- ↑ FLIEGLER, Dominique. Jarmila. Praha: Aula ISBN 80-901626-6-5. Kapitola doslov k 1. českému vydání, s. 80.
- ↑ Ernst Weiss: Jarmila na stránkách Českého rozhlasu
- ↑ WICHNER, Ernst; WIESNER, Herbert. Pražská německá literatura - od expresionismu po exil a pronásledování : katalog k výstavě. Překlad Alena Bláhová. Praha: Aula, 1995. S. 119–123.
- ↑ WEISS, Ernst. Das Ende der Novelle. Das neue Tagebuch. Roč. 1937.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- CHYTIL, Jan. heslo Weiß, Ernst. In: Václav Bok a kolektiv. Slovník spisovatelů německého jazyka a spisovatelů lužickosrbských. Praha: Odeon, 1987. S. 710–711.
- WICHNER, Ernst; WIESNER, Herbert. Pražská německá literatura - od expresionismu po exil a pronásledování : katalog k výstavě. Překlad Alena Bláhová. Praha: Aula, 1995.
- SERKE, Jürgen. Böhmische Dörfer : putování opuštěnou literární krajinou. Praha: Triáda, 2001. 535 s. ISBN 80-86138-28-3. S. 472–473, 514.
- PAZI, Margarita. Fünf Autoren des Prager Kreises. Frankfurt am Main: Peter Lang 1978 s. (německy)
- Weiß-Blätter, Diskusionforum und Mitteilungsorgan für die an Werk von Ernst Weiß Interessieren, v letech 1973–1978 vydával Peter Engel, Hamburg : Verlag der Weiß-Blätter
Související články
[editovat | editovat zdroj]Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Ernst Weiss na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ernst Weiss
- Ernst Weiß na Literární mapě německy píšících autorů z Moravy a Slezska
- Ernst Weiss v Encyklopedii dějin města Brna
- Ernst Weiss na stránkách cesky-jazyk.cz
- (německy) Weiß, Ernst na stránkách Austria-Forum