Kamil Krofta
prof. Kamil Krofta | |
---|---|
![]() | |
1. Čs. vyslanec ve Svatém stolci (Vatikánu) | |
Ve funkci: 22. březen 1920 – prosinec 1921 | |
Nástupce | Václav Pallier |
Čs. vyslanec v Rakousku | |
Ve funkci: 1922 – 1925 | |
Předchůdce | Hanuš Peterka |
Nástupce | Artur Pacák |
Čs. vyslanec v Německu | |
Ve funkci: 1925 – 1927 | |
Předchůdce | Vlastimil Tusar |
Nástupce | František Chvalkovský |
3. ministr zahraničí Československa | |
Ve funkci: 29. února 1936 – 22. září 1938 | |
Předchůdce | Milan Hodža |
Nástupce | František Chvalkovský |
Stranická příslušnost | |
Členství | mladočeši ČsND |
Narození | 17. července 1876 Plzeň, ![]() |
Úmrtí | 16. srpna 1945 (ve věku 69 let) Vráž, ![]() |
Národnost | česká |
Choť | Štěpánka Kroftová rozená Tylová |
Rodiče | Josef Krofta, Marie Kroftová rozená Svátková |
Děti | Jiří Krofta, Jan Krofta |
Příbuzní | Richard Krofta (bratr), Marie Hegnerová roz. Kroftová (sestra), Otakar Krofta (bratr),Josefa Schmiedová roz. Kroftová (sestra), Marie Charvátová roz. Kroftová (sestra), Anna Schüllerová roz. Kroftová (sestra) |
Alma mater | Filozofická fakulta Univerzity Karlovy |
Profese | politik, diplomat, regionální historik, historik, učitel a vysokoškolský učitel |
Ocenění | Řád Tomáše Garrigua Masaryka ![]() |
Commons | Kamil Krofta |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kamil Krofta (17. července 1876 Plzeň[1] – 16. srpna 1945 Vráž) byl český historik Gollovy školy, univerzitní profesor, československý politik a diplomat.
Život
[editovat | editovat zdroj]Mládí a studia
[editovat | editovat zdroj]Kamil Krofta se narodil v rodině plzeňského advokáta a staročeského politika Josefa Krofty a jeho ženy Marie, rozené Svátkové.[1] Byl třetím z deseti sourozenců.[2] Vystudoval gymnázium v Plzni a v letech 1894–1896 studoval na filozofické fakultě Karlovo–Ferdinandovy univerzity v Praze. Poté studoval na Institut für Österreichische Geschichtsforschung ve Vídni. Doktorem filozofie byl promován v Praze v roce 1898.[3] O rok později ukončil i vídeňská studia.
Práce v Zemském archivu a na univerzitě
[editovat | editovat zdroj]Po ukončení studií pobýval dva roky na stipendijním pobytu ve Vatikánu, kde připravoval k vydání bohemika – papežské listiny z let 1378–1404. Vynikající výsledky jeho práce byly referencí pro přijetí do pražského Zemského archivu, kde pracoval v období 1901–1911.
V roce 1904 byl jmenován dopisujícím členem České akademie pro vědy, slovesnost a umění[4] a v následujícím roce se habilitoval na pražské české univerzitě. Dne 11. listopadu 1911 byl Kamil Krofta na této univerzitě jmenován mimořádným profesorem rakouských dějin a 29. února 1912 opustil Zemský archiv, aby na univerzitu nastoupil.[5]
Po vzniku Československa
[editovat | editovat zdroj]V roce 1919 byl Kamil Krofta jmenován řádným profesorem československých dějin se zvláštním zřetelem ke Slovensku, ale již 22. března 1920[6] se stal prvním vyslancem ČSR u Svatého stolce a ve funkci byl do prosince 1921[7] (výrazně se zasloužil o uznání ČSR Svatým stolcem). V lednu 1922 se stal vyslancem ve Vídni, od roku 1925 v Berlíně. V roce 1927 se vrátil do Československa, kde byl zaměstnán na ministerstvu zahraničí jako šéf jeho presidia. Byl zástupcem tehdejšího ministra zahraničí Edvarda Beneše a v době jeho nepřítomnosti ministerstvo řídil. Stejně tak zastupoval ministra zahraničí (a současně předsedu vlády) Milana Hodžu poté, co byl Edvard Beneš v roce 1935 zvolen presidentem republiky. V červnu 1936 odešel do důchodu.[8][9]
Ministr zahraničí
[editovat | editovat zdroj]Po svém zvolení presidentem zprostil Edvard Beneš 29. února 1936 Milana Hodžu řízení ministerstva zahraničních věcí a Kamila Kroftu jmenoval ministrem.[10] (Hodža se postu vzdal kvůli usmíření Republikánské strany československého venkova s prezidentem republiky.) Krofta byl Benešovým stoupencem, a tak Beneš nadále jeho prostřednictvím určoval základní směry československé zahraniční politiky.[9]
Ministrem zahraničí byl Krofta i v době Mnichovské dohody, až do 22. září 1938; krátce po Benešově abdikaci z funkce odešel. Nadále se věnoval vědecké práci.
Protinacistický odboj a smrt
[editovat | editovat zdroj]Od ledna 1943 byl spoluzakladatelem odbojové skupiny Přípravný revoluční národní výbor, jehož dalšími členy byli básník Jaroslav Kvapil a právník Emil Lány. Ve vojenské složce výboru působily zbytky Obrany národa s jejím posledním zemský velitelem generálem Zdeňkem Novákem. V létě 1944 byli všichni vedoucí činitelé Přípravného národního revolučního výboru uvězněni.[11] Kamil Krofta byl po zatčení vězněn na Pankráci a poté v terezínské Malé pevnosti a spolu s dalšími diplomaty na zámečku Jenerálka. Propuštěn byl na začátku Pražského povstání, 5. května 1945, na příkaz nacistického pohlavára Karla Hermanna Franka, který chtěl v Protektorátu ustanovit přechodnou vládu, aby se zabránilo krveprolití. Krofta však účast v této vládě odmítl.[12]
Uvítal ještě presidenta Beneše při jeho návratu do vlasti, zemřel krátce na to na následky věznění, v sanatoriu ve Vráži.[13] Pohřben byl na hřbitově v Dýšině[14].
Rodinný život
[editovat | editovat zdroj]Dne 9. října 1905 se v Ejpovicích oženil se Štěpánkou Tylovou (1881–1943), dcerou majitele místního mlýna.[15] Pod vrchem Hradiště v Ejpovicích vlastnil vilu, jenž byla v padesátých letech 20. století zlikvidována při budování dolu na těžbu železné rudy.[16] Manželé Kroftovi měli syny Jiřího (* 1904, Řím)[17] a Jana.
Bydleli na nábřeží Legií čp. 729/31 Praha 5,[17] Smíchov (v současnosti Janáčkovo nábřeží).[18]
Dílo
[editovat | editovat zdroj]- 11. březen - 8. duben 1848. (1919) [19]
- Bílá hora
- Boj o mír a bezpečnost státu. (1934) – československá zahraniční politika v projevech ministra Dra Ed. Beneše, 1924 – 1933 [20]
- Čechové a Slováci před svým státním sjednocením
- Čechy do válek husitských. (1930) [21]
- Čtení o ústavních dějinách slovenských. (1924) [22]
- Dějinné základy naší samostatnosti. (1933) – projev na Staroměstském náměstí v Praze v předvečer 28. října 1933 [23]
- Dějiny československé. (1946) [24]
- Historia Fratrum a Rozmlouvání starého Čecha s mladým rytířem
- Chelčický a Jednota v XV. století. (1916) – nový otisk prací: Petr Chelčický a jeho učení, Jednota bratrská v XV. století, Nové spisy o Valdenských [25]
- Komenskij, kak zaveršitel gusitskoj tradiciji. (1946) [26]
- Kurie a církevní správa zemí českých v době předhusitské
- Listy z náboženských dějin českých
- Majestát Rudolfa II. (1909) [27]
- Malé dějiny československé. (1947) [28]
- Masarykova politická demokracie. (1935) [29]
- Mistr Jan Hus. (1908) – přednáška proslovená ve Vysokém Mýtě dne 4. července 1908 [30]
- Monumenta Vaticana res gestas Bohemicas illustrantia. (1903) [31]
- Naše minulost a přítomnost. (1936) [32]
- Naše staré legendy a začátky našeho duchovního života. (1947) [33]
- Nesmrtelný národ. (1940) – od Bílé hory k Palackému (Snaha o zvýšení sebevědomí českého národa; výtisk zaslal Krofta Aloisi Eliášovi s osobním dopisem)[8] [34]
- Němci v Československém státě. (1937) [35]
- Politická postava Karla Kramáře. (1930) [36]
- Přehled dějin selského stavu v Čechách a na Moravě
- Řím a Čechy před hnutím husitským. (1906) [37]
- Sborník prací historických. (1906) [38]
- Sněmy české od léta 1526 až po naši dobu. (1910) [39]
- Společnost národů v mezinárodní politice. (1936) [40]
- Die Tschechoslovakei und die Kleine Entente in der heutigen europäischen Politik. (1937) – Exposé des Aussenministers : Vorgetragen am 21. Mai 1937 in den Aussenausschüssen des Abgeordnetenhauses und des Senates der Nationalversammlung [41]
- Výchova k státnosti. (1935) – výchova k brannosti, výchova politická, propaganda státu [42]
- Z dob naší první republiky. (1939) [43]
- Začátky české berně (1931) [44]
- Žižka a husitská revoluce. (1936) [45]
Posmrtná ocenění
[editovat | editovat zdroj]- V roce 1992 byl Kamil Krofta vyznamenán Řádem Tomáše Garrigua Masaryka I. třídy in memoriam.[46]
- Ulice Kroftova je v Praze 5,[p 1] Brně–Žabovřeskách a v Opavě
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Poznámky
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Dřívější Jeronýmova byla na Kroftovu přejmenována v letech 1947–1952. V období 1952–1992 se jmenovala Rosy Luxemburgové, poté opět Kroftova.
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Richard Krofta. encyklopedie.plzen.eu [online]. [cit. 2022-11-28]. Dostupné online.
- ↑ Promoce. Národní politika. 24. 10. 1898, s. 2. Dostupné online.
- ↑ Z České Akademie. Plzeňské listy. 6. 12. 1904, s. 3. Dostupné online.
- ↑ Zprávy Zemského archivu království Českého. 1918, s. 340. Dostupné online.
- ↑ Výročí obnovení diplomatických vztahů mezi Sv. stolcem a bývalým Československem [online]. MZV ČR, 2020-06-29 [cit. 2021-01-08]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-03-04.
- ↑ STEHLÍKOVÁ, Michaela. Vztahy Československa s Vatikánem v letech 1939-1950. Praha, 2017 [cit. 2021-01-08]. 130 s. Bakalářská práce. FSS MU. Vedoucí práce PhDr. Vladimír Černý, Ph.D.. s. 16. Dostupné online.
- ↑ a b Ministerstvo zahraničních věcí: Kamil Krofta
- ↑ a b Vláda České republiky: Prof. PhDr. Kamil Krofta
- ↑ Nový ministr zahraničí. Moravská orlice. 1. 3. 1936, s. 3. Dostupné online.
- ↑ Ptejte se knihovny: Co to byl Revoluční národní výbor
- ↑ PACNER, Karel. Osudové okamžiky Československa. Praha: Nakladatelství BRÁNA, 2012. 720 s. ISBN 978-80-7243-597-5. S. 206.
- ↑ Minulost.cz, Zlatuše Kukánová: Likvidace a obnova československé diplomacie v letech 1939–1945
- ↑ Dýšina | Spolek pro vojenská pietní místa. www.vets.cz [online]. [cit. 2020-12-29]. Dostupné online.
- ↑ Matrika oddaných Dýšina, 1894-1911. snímek 143
- ↑ ADMIN. Důl Ejpovice | Zdař Bůh.cz [online]. 2024-01-05 [cit. 2024-01-07]. Dostupné online.
- ↑ a b Soupis pražských obyvatel: Krofta Kamil
- ↑ FOIBOS. Secesní činžovní domy na Janáčkově nábřeží, Stavby Prahy 5. SlavneVily.cz [online]. FOIBOS, 2022-05-12 [cit. 2022-11-20]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. 11. březen - 8. duben 1848 [online]. Praha: B. Kočí, 1919 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Boj o mír a bezpečnost státu [online]. Praha: Orbis, 1934 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Čechy do válek husitských [online]. Praha: Vesmír, 1930 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Čtení o ústavních dějinách slovenských [online]. Praha: Klub historický, 1924 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Dějinné základy naší samostatnosti [online]. Praha: Demokratický střed, 1933 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Dějiny československé [online]. Praha: Sfinx, Bohumil Janda, 1946 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Chelčický a Jednota v XV. století [online]. Praha: Historický klub, 1916 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Komenskij, kak zaveršitel gusitskoj tradiciji [online]. Praha: Orbis, 1946 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Majestát Rudolfa II [online]. Praha: Historický klub, 1909 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Malé dějiny československé [online]. Praha: Orbis, 1947 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Masarykova politická demokracie [online]. Praha: Československá obec sokolská, 1935 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Mistr Jan Hus [online]. Praha: Výkon. výbor Nár. strany svobodomyslné, 1908 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Monumenta Vaticana res gestas Bohemicas illustrantia [online]. Praha: Acta Urbani VI. et Bonifacii IX. pontificum romanorum, 1903 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Naše minulost a přítomnost [online]. Praha: Orbis, 1936 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Naše staré legendy a začátky našeho duchovního života. [online]. Praha: 1947 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Nesmrtelný národ: od Bílé hory k Palackému [online]. Praha: 1940 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Němci v Československém státě [online]. Praha: Orbis, 1937 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Politická postava Karla Kramáře [online]. Praha: Zdeněk Chytil, 1930 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Řím a Čechy před hnutím husitským [online]. Praha: nákladem vlastním, 1906 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Sborník prací historických [online]. Praha: Hist. klub, 1906 [cit. 2021-10-01]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Sněmy české od léta 1526 až po naši dobu [online]. Praha: Zemský výbor království Českého, 1910 [cit. 2021-10-01]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Společnost národů v mezinárodní politice [online]. Praha: Čs. akční výbor pro Společnost národů, 1936 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Die Tschechoslovakei und die Kleine Entente in der heutigen europäischen Politik [online]. Praha: Orbis, 1937 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Výchova k státnosti [online]. Praha: Masarykův lidovýchovný ústav, 1935 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Z dob naší první republiky [online]. Praha: Jan Laichter, 1939 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ KROFRA, Kamil. Začátky české berně. [s.l.]: Historický klub v Praze, 1931. Dostupné online.
- ↑ KROFTA, Kamil. Žižka a husitská revoluce. [online]. Praha: Jan Laichter, 1937 [cit. 2021-10-04]. Dostupné online.
- ↑ Řád T. G. Masaryka: Seznam vyznamenaných
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BARTOŠ, František Michálek. Kamil Krofta. 1. vyd. Praha: Orbis, 1946. 37 s.
- DEJMEK, Jindřich. Historik v čele diplomacie: Kamil Krofta: studie z dějin československé zahraniční politiky v letech 1936-1938. Vyd. 1. Praha: Karolinum, 1998. 397 s. ISBN 80-7184-593-0.
- FORST, Vladimír ed. et al. Lexikon české literatury: osobnosti, díla, instituce. Svazek 2/II. Praha: Academia, 1993. 1377 s. ISBN 80-200-0345-2. S. 983–985.
- GLÜCKLICH, Julius. Kamil Krofta. Vyd. 1. V Praze: Česká akademie věd a umění, 1947. 70 s.
- HONAJZER, Jiří (1995): Vznik a rozpad vládních koalic v Československu v letech 1918–1938. Praha: Orbis.
- KUTNAR, František; MAREK, Jaroslav. Přehledné dějiny českého a slovenského dějepisectví : od počátků národní kultury až do sklonku třicátých let 20. století. 2. vyd. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 1997. 1065 s. ISBN 80-7106-252-9.
- MORÁVKOVÁ, Naděžda. Plzeňan Kamil Krofta. Plzeň: Koniáš, 2016. 359 s. ISBN 978-80-86948-25-6.
- ŠTECH, V. V. V zamlženém zrcadle. Praha : Československý spisovatel, 1969, str. 179
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Autor Kamil Krofta ve Wikizdrojích
Obrázky, zvuky či videa k tématu Kamil Krofta na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Kamil Krofta
- Seznam prací Kamila Krofty a o Kamilu Kroftovi v Bibliografii dějin českých zemí (Historický ústav AV ČR)
- Digitalizovaná díla Kamila Krofty v Národní digitální knihovně.
- Kamil Krofta v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- Prof. PhDr. Kamil Krofta [online]. vlada.cz [cit. 2013-09-14]. Dostupné online.
- Kamil Krofta: Tradice 28. října – záznam rozhlasové přednášky prof. Kamila Krofty z roku 1936
- Čeští profesoři historie
- Diplomaté Československa
- Českoslovenští ministři zahraničí
- Editoři historických pramenů
- Velvyslanci Československa v Rakousku
- Velvyslanci Československa v Německu
- Velvyslanci Československá při Svatém stolci
- Vězni koncentračního tábora Terezín
- Nositelé Řádu Tomáše Garrigua Masaryka
- Osobnosti československého odboje během druhé světové války
- Osobnosti Parsifalu
- Mladočeši
- Členové Československé národní demokracie
- Čeští svobodní zednáři
- Gollova škola
- Historikové 20. století
- Narození v roce 1876
- Narození 17. července
- Narození v Plzni
- Úmrtí v roce 1945
- Úmrtí 16. srpna
- Úmrtí ve Vráži (okres Písek)
- Pohřbení v Dýšině