Oleksandr Syrskyj
Oleksandr Stanislavovyč Syrskyj | |
---|---|
![]() Oleksandr Stanislavovyč Syrskyj | |
Narození | 26. července 1965 (59 let) Novinki |
Národnost | ruská |
Vojenská kariéra | |
Hodnost | generálplukovník |
Složka | Ukrajinské pozemní síly |
Bitvy | válka na východní Ukrajině bitva o Debalceve ruská invaze na Ukrajinu bitva o Kyjev ukrajinská protiofenzíva v Charkovské oblasti bitva o Bachmut |
Vyznamenání | Řád Bohdana Chmelnického 3. třídy Řád zlaté hvězdy Řád Bohdana Chmelnického 2. třídy Hrdina Ukrajiny Kříž za vojenské zásluhy Řád Bohdana Chmelnického 1. třídy Řád Bohdana Chmelnického Odznak cti medaile 10 let Ozbrojených sil Ukrajiny medaile 15 let Ozbrojených sil Ukrajiny odznak za vojenskou čest medaile Za bojové zásluhy |
![]() |
Oleksandr Stanislavovyč Syrskyj (* 26. července 1965) je ukrajinský generálplukovník, od roku 2019 velitel ukrajinských pozemních sil a od února 2024 velitel ukrajinských ozbrojených sil. Na začátku ruské invaze na Ukrajinu zahájené v únoru 2022 byl velitelem obrany Kyjeva.[1][2] V září 2022 velel ukrajinské protiofenzívě v Charkovské oblasti.[3]
Život
[editovat | editovat zdroj]Syrskyj se narodil v roce 1965 ve Vladimirské oblasti v Ruské SFSR, tehdy v Sovětském svazu.[4] Jeho rodiče a bratr stále žijí v Rusku. V 70. letech byl jeho otec převelen do Charkova v Ukrajinské SSR, kde Syrskyj vystudoval střední školu.[5] V roce 1986 vystudoval vyšší vojenskou velitelskou školu v Moskvě a poté sloužil u dělostřelectva Sovětské armády v Afghánistánu, Tádžikistánu a Československu.[6] Ještě před rozpadem Sovětského svazu se usadil na Ukrajině v Poltavské oblasti.[5] Oženil se s Ukrajinkou a má dva syny. Jeden z jeho synů žije v Austrálii.[7]
V roce 1993, po rozpadu Sovětského svazu, byla jeho vojenská jednotka převedena pod ukrajinské velení a on byl rychle povýšen do pozice velitele pluku. V roce 1996 promoval na vojenské akademii v Kyjevě a v roce 2005 na téže univerzitě získal postgraduální titul.[8]
Od roku 2013 byl prvním zástupcem náčelníka Hlavního velitelského střediska ozbrojených sil Ukrajiny a byl zapojen do tehdejších procesů spolupráce s NATO. V listopadu 2013 jménem ministerstva obrany projednával změny v ukrajinské armádě podle standardů NATO.
Válka na Ukrajině
[editovat | editovat zdroj]Od začátku války na východě Ukrajiny byl náčelníkem štábu tzv. protiteroristických operací,[9] jak byla na Ukrajině oficiálně nazývána válka s proruskými separatisty ze samozvané Doněcké lidové republiky, která byla podporovaná Ruskem. Konkrétně byl jedním z hlavních velitelů protiteroristické operace během bitvy u Debalceva v zimě 2015, kdy se s náčelníkem generálního štábu ozbrojených sil Ukrajiny Viktorem Muženkem vydali přímo do města. Vedl bitvy ve Vuhlehirsku nebo ve vesnici Ridkodub a neúspěšný pokus dobýt zpět Logvinov. Koordinoval také stažení ukrajinské armády z Debalceva.[10]
Byl vyznamenán Řádem Bohdana Chmelnického III. stupně a později získal hodnost generálporučíka na základě svého působení v bitvě u Debalceva.[11][10]
V roce 2016 vedl Společné operační velitelství ozbrojených sil Ukrajiny, které koordinuje operační akce různých ukrajinských bezpečnostních sil na Donbasu. V roce 2017 byl velitelem Protiteroristické operace na východě Ukrajiny.[12][13]
Od 5. srpna 2019 je Syrskyj velitelem pozemních sil Ozbrojených sil Ukrajiny.[14][15] Dne 8. února 2024 byl prezidentem Zelenským jmenován vrchním velitelem ozbrojených sil Ukrajiny.[16]
Ocenění
[editovat | editovat zdroj]- Řád Bohdana Chmelnického III. stupně (14. března 2015)
- Hrdina Ukrajiny (6. dubna 2022)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Oleksandr Syrskyi na anglické Wikipedii.
- ↑ Ground Forces Commander: All aggressors’ attempts to break through Kyiv defense have failed. Ukrinform.net [online]. 2022-02-28. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ HÁJEK, Adam. Porazil Rusy u Kyjeva, teď generála Syrského čeká životní bitva. iDNES.cz [online]. 2023-06-09 [cit. 2023-06-10]. Dostupné online.
- ↑ Ukrajinci postupují v rychlé protiofenzivě, dobyli zpět města Izjum i Lysyčansk. Aktualne.cz [online]. 2022-09-10. Dostupné online.
- ↑ Who is Oleksandr Syrsky, the head of Ukraine's ground forces?. The Economist. 8 June 2013. Dostupné online.
- ↑ a b Není čas na soucit. Zalužného střídá „řezník“ Syrskyj. Voxpot [online]. 12. února 2024. Dostupné online.
- ↑ "Anyone who underestimates Russia is headed for defeat". The Economist. 15 December 2022. Dostupné online.
- ↑ "Иди ты нахрен, подлец": сын нового главкома ВСУ Сырского не общается с отцом [online]. 10 February 2024. Dostupné online.
- ↑ ZAKHARCHENKO, Kateryna. Oleksandr Syrsky: A Quick Guide to Ukraine's New Commander-in-Chief [online]. 9 February 2024. Dostupné online.
- ↑ Dostupné online. (ukrajinsky)
- ↑ a b Новий командир на Донбасі: що відомо про генерала Сирського. www.bbc.com. BBC, 2019-05-06. Dostupné online. (ukrajinsky)
- ↑ УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №144/2015 [online]. President.gov.ua, 2015-03-14. Dostupné online. (ukrajinsky)
- ↑ Dostupné online. (ukrajinsky)
- ↑ Призначення нового командуючого ООС генерала Сирського: хто він і що це означає? [online]. Ukrinform.ua, 2019-05-07. Dostupné online. (ukrajinsky)
- ↑ УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №578/2019 [online]. President.gov.ua, 2019-08-05. Dostupné online. (ukrajinsky)
- ↑ Dostupné online. (ukrajinsky)
- ↑ PATROVSKÝ, Ondřej. Nový šéf ukrajinských sil velel u Kyjeva i na Donbase. Syrskyj armádu přetvořil podle Západu. ct24.ceskatelevize.cz [online]. [cit. 2024-02-15]. Dostupné online.
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Oleksandr Stanislavovyč Syrskyj na Wikimedia Commons