Stanislav Suda
Stanislav Suda | |
---|---|
![]() Stanislav Suda | |
Základní informace | |
Narození | 30. dubna 1865 Starý Plzenec ![]() |
Úmrtí | 1. září 1931 (ve věku 66 let) Plzeň ![]() |
Místo pohřbení | Ústřední hřbitov města Plzně |
Žánry | klasická hudba a opera |
Povolání | skladatel, flétnista, hudební pedagog |
Ocenění | člen České akademie věd a umění (1928) |
Příbuzní | prasynovec architekt Stanislav Suda |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Stanislav Suda (30. dubna 1865 Starý Plzenec[1] — 1. září 1931 Plzeň[2]) byl český hudební skladatel, flétnista a hudební pedagog.
Život
[editovat | editovat zdroj]Narodil se ve Starém Plzenci jako třetí ze šesti dětí v řeznické rodině. Ve věku sedmi měsíců překonal záškrt, ovšem oslepl na obě oči. Vzděláván byl nejprve v plzenecké obecné škole, od roku 1874 pak v ústavu slepců na pražských Hradčanech. Tam se mu dostalo dobrého vzdělání ve hře na housle a flétnu a byl vyučován jako ladič pian; soukromě se učil též hře na klavír a od roku 1880 byl soukromým žákem na varhanické škole Františka Zdeňka Skuherského.[3][4]
Roku 1881 mu však zemřel otec a Stanislav Suda musel své vzdělávání přerušit a vrátit se k matce a sourozencům. Ti v té době bydleli v Seči u Blovic, od roku 1887 v Plzni. Suda přispíval do rodinného rozpočtu jako učitel hry na klavír, ladič a rovněž již od čtrnácti let koncertoval jakožto flétnista, mj. v letech 1884–85 na zájezdu v Německu.[3][5] V roce 1886 jako první nevidomý složil státní zkoušku ze hry na flétnu.[4]
Současně začal skládat drobné skladby (tance, skladby pro flétnu, klavírní kusy, písně). Protože reprodukovaná hudba tehdy neexistovala a slepeckou notaci se nikdy nenaučil, byla veškerá jeho zkušenost s hudbou jen poslechová. Suda však měl hlubokou a syntetickou hudební paměť a byl schopen tvořit skladby se vzrůstající harmonickou složitostí nazpaměť a diktovat je načisto nejprve bratru Josefovi, po jeho smrti pak sestře Boženě nebo jiným přátelům.[3][4]
Kontakt s hudbou mu usnadnilo povolení ředitele plzeňského divadla Vendelína Budila účastnit se veškerých hudebních produkcí divadla zdarma. V divadle navázal Suda mnoho kontaktů a získal i zakázku na svou první operu, lyricko-komickou jednoaktovku z prostředí slovenské vesnice U Božích muk (napsána 1895–96, poprvé uvedena roku 1897 v Plzni). Ta měla velký úspěch, provedla ji všechna profesionální česká divadla i řadě amatérských souborů, což povzbudilo Sudu k další práci. Jeho další opery, dramatičtější Lešetínský kovář na námět Svatopluka Čecha (premiéra 1903 Plzeň) a ještě ambicióznější Bar Kochba na námět Jaroslava Vrchlického (premiéra 1905 Plzeň), měly však menší ohlas a poslední dokončená opera Il divino Boemo, jež ztvárňuje poslední rok života českého klasicistního skladatele Josefa Myslivečka, musela na premiéru čekat až do roku 1927 (opět v Plzni). K opeře se Suda vrátil ještě na sklonku života, aktovku Haydnova nevěsta, již však nedokončil.[6][7]
Od přelomu století se Suda začal věnovat více orchestrální hudbě. Jeho prvním úspěchem v tomto oboru byla Tarantella pro orchestr. Nejzajímavější jsou pozdější programová symfonická díla popisující pocity slepého hudebníka — symfonické básně Hudba světlem, Slepcova píseň (1929) a nedokončená Den a noc a symfonie Život ve tmách z let 1921–23, kterou premiérovala v Plzni Česká filharmonie roku 1927.[3] Na rozdíl od spíše konzervativní melodiky jeho oper vykazují Sudovy orchestrální skladby originální prvky řadící je mezi soudobou modernu.
Období po 1. světové válce bylo pro Sudu obtížné, měl finanční potíže a citelně jej zasáhla dlouhá a v důsledku smrtelná nemoc matky. Brzy po jejím úmrtí Suda sám onemocněl tuberkulózou a zemřel 1. září 1931.[4] Po řadu desetiletí patřil k nejvýznamnějším hudebním osobnostem Plzně.
Ze Sudova díla byly nahrány a vydány pouze výňatky z opery Il divino Boemo, a to ke 120. výročí skladatelova narození roku 1985 (Panton 81160472, zpívají René Tuček, Vojtěch Kocián, Helena Buldrová, diriguje Josef Chaloupka).[4] Nevydány zůstávají rozhlasové nahrávky tří jeho nejvýznamnějších orchestrálních děl. Na rodném domě Stanislava Sudy ve Starém Plzenci se nachází pamětní deska[3], na městském hřbitově v Plzni má čestný hrob[8].
Opery
[editovat | editovat zdroj]- Lešetínský kovář (libreto Pavel Nebeský a Eduard Šimek podle Svatopluka Čecha, Plzeň 1903)
- U božích muk (libreto Karel Želenský, Plzeň 1897 )
- Bar Kochba (libreto Karel Jonáš podle Jaroslava Vrchlického, Plzeň 1905)
- Il divino Boemo (libreto Karel Jonáš, Plzeň 1927)
- Haydnova nevěsta (1931, neprovedeno)
Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o narození a křtu
- ↑ Matriční záznam o úmrtí a pohřbu
- ↑ a b c d e Anna Velichová: Slepý skladatel Stanislav Suda, in: Radyňské listy — září 2008, str. 5. Dostupné na stránkách Starého Plzence
- ↑ a b c d e D. Kudlová: O světě nevidomých řečí tónů, in: Zora, číslo 8/2000
- ↑ Bibliografie v katalogu Clavius[nedostupný zdroj]
- ↑ HOSTOMSKÁ, Anna. Opera. Průvodce operní tvorbou. 4. vyd. Praha: Státní hudební nakladatelství, 1959. S. 664–666.
- ↑ JANOTA, Dalibor; KUČERA, Jan P. Malá encyklopedie české opery. Praha, Litomyšl: Paseka, 1999. ISBN 80-7185-236-8. S. 22, 77, 99, 150, 247, 278.
- ↑ Plzeňský hřbitov. hrbitov.plzen.eu [online]. [cit. 2010-11-08]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2010-08-23.
Související články
[editovat | editovat zdroj]- Podobný osud měl španělský skladatel Joaquín Rodrigo.
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Boleslav Vomáčka: Stanislav Suda. Česká akademie věd a umění, Praha 1933
- Antonín Špelda: Průvodce hudební Plzní. Krajský výbor Svazu zaměstnanců školství, vědy, umění a tisku, 1960 Plzeň
- Československý hudební slovník osob a institucí II. (M–Ž), 1965, Státní hudební vydavatelství, Praha
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Stanislav Suda na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Stanislav Suda
- Stanislav Suda v Českém hudebním slovníku osob a institucí
- Životopis
- Bibliografie v katalogu Clavius[nedostupný zdroj]
- Seznam oper