Tappajahai (romaani)
Tappajahai | |
---|---|
Jaws | |
![]() |
|
Alkuperäisteos | |
Kirjailija | Peter Benchley |
Kansitaiteilija |
Paul Bacon Roger Kastel |
Kieli | englanti |
Genre | jännitys |
Kustantaja |
Doubleday Bantam |
Julkaistu | helmikuu 1974 |
Sivumäärä | 278 |
Suomennos | |
Suomentaja | Irmeli Sallamo |
Kustantaja | Weilin+Göös |
Sivumäärä | 269[1] |
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta |
Tappajahai on vuonna 1974 julkaistu, Peter Benchleyn kirjoittama jännityskirja. Kirjan kustansi suomeksi Weilin+Göös ja sen suomensi Irmeli Sallamo. Kirja sai innoituksensa osittain vuonna 1916 sattuneista tositapahtumista, joissa suuri hai hyökkäsi useiden uimareiden kimppuun Yhdysvaltain itärannikolla. Kirjan pohjalta on tehty myös Steven Spielbergin ohjaama elokuva Tappajahai, joka ilmestyi vuonna 1975.
Juoni
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Tarina alkaa, kun nuori nainen on kuutamouinnilla Amity-saarella. Hai hyökkää hänen kimppuunsa ja veriset palat löydetään aamulla rannalta. Poliisipäällikkö Martin Brody epäilee, että hai on surmannut hänet. Hän yrittää määrätä uimarannat suljettaviksi, kunnes hai on uinut pois rannikolta. Pormestari on sitä vastaan. Hän pitää uimarannat avoinna, vaikka todisteita haista riittää paljon. Seuraavana päivänä hai hyökkää kaksi kertaa. Ensimmäisenä se käy kuusivuotiaan pikkupojan kimppuun, joka on kellumassa uimapatjallaan. Pojan äiti raivostuu Brodylle, koska tämä piti uimarannat avoinna haista huolimatta. Toisen kerran hai hyökkää 65-vuotiaan miehen kimppuun, kun tämä on uimassa. Pormestari ei silti sulje rantoja, vaikka hai on tappanut jo kolme ihmistä. Myöhemmin Brody ja hänen kollegansa löytävät kalastaja Ben Gardnerin veneen tyhjänä. He löytävät veneen laidasta puremajälkiä ja hain hampaan. Ben Gardner on kadonnut, ja miehet arvelevat hain tappaneen hänet. Kun he tulevat maihin, Brody tapaa kala-asiantuntija Matt Hooperin, joka on tullut Amityyn kuultuaan haista. Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä hai hyökkää uimassa olevan pojan kimppuun, mutta poika selviää vammoitta. Hooper, joka partioi veneessä rannan lähellä, näkee hain ja ilmoittaa radiopuhelimella Brodylle, joka käskee pojan pois vedestä. Hai seuraa poikaa, mutta hän ehtii ajoissa rantaan. Brody määrää uimarannan suljettavaksi heti. Myöhemmin miehet päättävät soittaa kalastaja Quintille, jotta tämä voisi tappaa hain. Quint suostuu, mutta vaatii päiväpalkaksi 400 dollaria. Hän myös pyytää mukaansa jonkun, joka tietää veneistä ja kalastuksesta. Brody ja Hooper päättävät lähteä Quintin mukaan. Eräänä päivänä he löytävät hain. He eivät kuitenkaan onnistu saamaan sitä pintaan, jotta Quint voisi tappaa sen, ja tulevat takaisin seuraavana päivänä. Hooper ottaa mukaansa haihäkin, vaikka Quint ja Brody sitä kovasti vastustavatkin. Hooper aikoo sukeltaa ja ottaa kuvia haista, ja kertoo aikovansa yrittää tappaakin sen. Kun he löytävät hain, Hooper näyttää Brodylle ja Quintille vesi-pistoolinsa, jolla hän kertoo aikovansa tappaa hain. Hooper sukeltaa. Hai kuitenkin hyökkää häkkiin tuhoten sen seinän. Hooper ei ehdi häkistä ulos eikä ehdi käyttää asettaan, ja hai tappaa hänet. Quint, jolle asiasta on tullut jo lähes henkilökohtainen, päättää lähteä maihin ja tulla takaisin huomenna. Brody ja Quint lähtevät merelle aikaisin seuraavana aamuna. He löytävät hain, ja Quint onnistuu heittämään siihen kolme harppuunaa. Hai ei kuitenkaan kuole. Hai nousee vedestä puolittain veneen peräkannelle, painaen sitä pinnan alle. Vene alkaa upota. Quint iskee haihin harppuunanterän, ja hai liukuu takaisin veteen. Harppuunanterään kiinnitetty köysi kuitenkin tarttuu Quintin jalkaan, ja hai kiskoo hänet veteen, hukkuttaen tämän. Vene painuu kokonaan pinnan alle, eikä Brody voi kuin katsoa avuttomana pedon lähestymistä. Hai kuitenkin pysähtyy vähän matkan päähän Brodystä ja kuolee uupumukseen ja taistelussa saamiinsa vammoihin ennen kuin ehtii tappaa Brodyn. Brody katsoo kun kala uppoaa Quintin ruumis mukanaan veteen. Sitten hän lähtee yksin uimaan rantaan päin.
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ Kirjasammon arvostelu kirjasampo.fi. Viitattu 7.7.2011.