Harry Potter ja salaisuuksien kammio
Harry Potter ja salaisuuksien kammio | |
---|---|
Harry Potter and the Chamber of Secrets | |
![]() |
|
Alkuperäisteos | |
Kirjailija | J. K. Rowling |
Kansitaiteilija | Cliff Wright |
Kieli | englanti |
Genre | fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus |
Julkaistu | 1998 |
Sivumäärä | 251 |
Suomennos | |
Suomentaja | Jaana Kapari-Jatta |
Kansitaiteilija | Mika Launis |
Kustantaja | Tammi |
Julkaistu | 1999 |
Ulkoasu | sidottu |
Sivumäärä | 365 |
ISBN | 951-31-1472-4 |
Sarja: Harry Potter | |
Edeltävä | Harry Potter ja viisasten kivi |
Seuraava | Harry Potter ja Azkabanin vanki |
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta |
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (engl. Harry Potter and the Chamber of Secrets) on brittiläisen kirjailijan J. K. Rowlingin kirjoittaman Harry Potter -kirjasarjan toinen osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin 2. heinäkuuta 1998 ja suomennos vuonna 1999. Vaikka Rowling koki kirjan lopettamisen vaikeaksi, se sai hyviä arvosteluja kriitikoilta ja nuorilta lukijoilta, vaikka kriitikot ajattelivatkin sen olevan turhan pelottava nuoremmille lapsille.
Kirjasta on tehty myös samanniminen elokuva, joka ilmestyi vuonna 2002 ja josta tuli kolmas elokuva joka tuotti yli 600 miljoonan dollarin lipputulot. Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia voitti kuitenkin Saturn-palkinnon parhaasta fantasiaelokuvasta.
Tarina
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Harryn toisena vuonna Tylypahkan noitien ja velhojen koulussa koulun seiniin ilmestyy sarja varoituksia, jotka kertovat Salaisuuksien kammion avautuneen ja että "Luihuisen perillinen" tappaa kaikki koulun oppilaat, joiden vanhemmat eivät ole velhoja. Näitä uhkauksia seuraa sarja hyökkäyksiä, joiden seurauksena koulun oppilaita löydetään kangistettuna. Kouluvuoden aikana Harry ja hänen ystävänsä Ron ja Hermione tutkivat hyökkäyksiä ja Harry kohtaa jälleen täysiä voimiaan havittelevan Lordi Voldemortin.
Taustaa
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Kun Harry oli vauva, Voldemort, kaikkien aikojen voimakkain velho, murhasi Harryn vanhemmat, mutta katosi mysteerisesti yritettyään tappaa Harryn. Harry joutui asumaan jästisukulaistensa Petunia ja Vernon Dursleyn luona. Vaikka hänen tätinsä ja setänsä halveksivat kaikkea taikuuteen liittyvä, heidän sukulaissuhteensa Harryyn suojelee tätä lordi Voldemortin kannattajilta Voldemortin kerätessä voimia saadakseen voimansa takaisin. Harry astuu taikamaailmaan 11-vuotiaana, saadessaan kutsun Tylypahkan noitien ja velhojen kouluun. Koulussa hän ystävystyy Ron Weasleyn ja Hermione Grangerin kanssa.
Juoni
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Harry on käsketty huoneeseensa, sillä Dursleyn perheen luo on tulossa illalliselle pari, jonka kanssa Vernon aikoo hieroa kauppoja. Kun hän tulee huoneeseensa, sängyllä istuu kotitonttu Dobby, joka varoittaa Harrya menemästä Tylypahkaan. Kun Harry ei suostu, tonttu ryhtyy suojelustoimiin.
Harrylla on vaikeuksia päästä Tylypahkaan, mutta hän ei ehdi olla siellä kauan, kun seinille ilmestyneet viestit kertovat Salaisuuksien kammion olevan avattu uudelleen ja että "Luihuisen perillinen" tappaa kaikki oppilaat, joiden vanhemmat eivät kuulu taikamaailmaan - jolloin myös Hermionesta tulee yksi maalitaulu. Lukuisia koulun jästisyntyisiä oppilaita löytyy kangistuneina käytäviltä. Samaan aikaan Harry, Ron ja Hermione saavat tietää, että Murjottava Myrtti kuoli edellisellä kerralla kun Salaisuuksien kammio avattiin. Myrtti näyttää Harrylle päiväkirjan jossa on "Tom Lomen Valedron" nimi. Vaikka sen sivut ovat tyhjät, se vastaa Harryn kirjoittaessa siihen. Lopulta kirja näyttää Harrylle viiden vuosikymmenen takaisen, juuri Myrtin kuoleman, aikaisen Tylypahkan. Menneisyydessä Harry näkee Tom Valedron, silloisen oppilaan, syyttävän Myrtin kuolemasta Hagridia, joka oli silloin 13-vuotias ja mieltynyt jo silloin vaarallisiin taikaolentoihin.
Neljä kuukautta myöhemmin päiväkirja varastetaan Harrylta ja pian sen jälkeen Hermione löydetään kangistuneena. Hän kuitenkin piti kädessään viestiä, joka selitti syyllisen olevan basiliski, suuri käärme jonka katse tappaa sitä suoraan katsoessa, mutta kangistaa jos katsoo heijastavan pinnan, kuten veden tai peilin läpi. Hermione päätteli hirviön kuljeksivan koulun putkistossa ja tulee ulos Myrtin vessan läpi. Hyökkäysten jatkuessa taikaministeri Cornelius Toffee lähettää Hagridin Azkabaniin. Lucius Malfoy, entinen Voldemortin kannattaja julistaa, että koulun johtokunta epäilee Dumbledoren kykyä toimia rehtorina.
Ronin pikkusiskon, Ginnyn, jouduttua Kammioon, henkilökunta vaatii Pimeyden voimilta suojautumisen opettajaa, Gilderoy Lockhartia, hoitamaan tilanteen. Harryn ja Ronin mennessä hänen toimistoonsa ja kertovat tietävänsä hirviön olevan basiliski. Lockhart paljastaa olevansa petturi, joka otti kunnian toisten ihmisten urotöistä ja yritti tämän paljastettuaan pyyhkiä poikien muistot. Aseistariisuttuaan Lockhartin he marssivat Murjottavan Myrtin vessaan, jossa Harry avaa tien Salaisuuksien kammioon. Koulun alla olevissa putkissa Lockhart nappaa Ronin sauvan ja yrittää pyyhkiä poikien muistit - mutta Ronin sauva on vaurioitunut kouluvuoden alussa ja loitsu osuukin Lockhartiin, jolloin tämä ei muista edes omaa nimeään, ja sorruttaa tunnelin Ronin ja Harryn välissä.
Ronin yrittäessä siirtää kiviä jotka erottavat hänet ja Harryn toisistaan, Harry menee Salaisuuksien kammioon, jossa Ginny makaa päiväkirjan vieressä. Tutkiessaan Ginnyä, Tom Valedro ilmestyy, näyttäen täysin samalta kuin 50 vuotta sitten ja selittää olevansa päiväkirjassa säilynyt muisto. Ginny kirjoitti kirjaan toiveistaan ja peloistaan ja Valedro voitti tämän luottamuksen esiintyessään sympaattisena, pitäessään tätä vallassaan ja käyttäen tätä avaamaan Kammion. Valedro paljastaa myös olevansa nuori Voldemort. Hän selittää saaneensa tietää Ginnyltä kuka Harry on ja omasta teoistaan Voldemortina. Ginnyn tajuttua olevansa vastuussa hyökkäyksistä hän yritti hävittää päiväkirjan ja se joutui Harryn haltuun. Sen jälkeen Valedro vapautti basiliskin tappaakseen Harryn. Dumbledoren lemmikki feenikslintu Fawkes tuo Harrylle Rohkelikon miekan piilotettuna Lajitteluhattuun. Harry käyttää miekkaa tappaakseen basiliskin - mutta vasta sen jälkeen kun se on purrut häntä myrkyllisillä torahampaillaan. Valedron pilkatessa kuolevaa Harrya Fawkes parantaa hänet kyynelillään. Harry puukottaa päiväkirjaa basiliskin irronneella torahampaalla ja Valedro kirkuu ja katoaa. Ginny herää Valedron kadottua ja he palaavat Ronin luo, joka vahtii muistinsa menettänyttä Lockhartia. Fawkes nostaa nelikon ulos tunnelista.
Harry kertoo koko tarinan Dumbledorelle, joka on palannut Tylypahkaan. Rehtori peruu lupauksensa erottaa pojat heidän rikottua sääntöjä ja antaa heille molemmille erikoispalkinnon palveluksesta koululle. Harryn mainitsee aikaisemmat pelkonsa, että hän itse olisi Luihuisen perillinen, Dumbledore sanoo Harryn valinneen Rohkelikon tuvan ja vain aito Rohkelikon jäsen voi nostaa Godric Rohkelikon miekan tappaakseen basiliskin. Lucius Malfoy ryntää sisään ja Harry syyttää hänen livauttaneen päiväkirjan Ginnyn kirjojen joukkoon ennen kouluvuotta, johon Malfoy vastaa; "Todista se." Harry vapauttaa Dobbyn. Lopulta kaikki basiliskin kangistamat uhrit on virvoitettu alruunajuomalla, jonka valmistaminen kesti useita kuukausia.
Yhteys kirjaan Harry Potter ja puoliverinen prinssi
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Salaisuuksien kammiolla on useita linkkejä sarjan kuudenteen kirjaan, Harry Potter ja puoliverinen prinssi. Itse asiassa Puoliverinen prinssi oli Salaisuuksien kammion nimi tämän ollessa työn alla ja Rowling on sanonut aikoneensa esittää toisessa kirjassa erittäin tärkeää tietoa, mutta tunsi lopulta tiedon sopivan paremmin kuudenteen kirjaan. Jotkin esineet jotka ovat tärkeässä roolissa Puoliverisessä prinssissä esiintyvät ensimmäisen kerran Salaisuuksien kammiossa: Kunnian käsi ja opaalikaulakoru, jotka olivat myynnissä Borgin & Burkesilla; Häivytyskaappi Tylypahkassa, jota Riesu vahingoitti; sekä Tom Valedron päiväkirja, jonka paljastetaan myöhemmin olevan hirnyrkki.
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Rowling, J. K.: Harry Potter ja salaisuuksien kammio. (Harry Potter and the Chamber of Secrets, 1998.) Suomentanut Jaana Kapari. Helsinki: Tammi, 1999. ISBN 951-31-1472-4.
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]
|