äänittäjä
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]äänittäjä (10)
- henkilö, joka äänittää (työkseen)
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈæːnit̪ˌt̪æjæ/
- tavutus: ää‧nit‧tä‧jä
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | äänittäjä | äänittäjät |
genetiivi | äänittäjän | äänittäjien (äänittäjäin) |
partitiivi | äänittäjää | äänittäjiä |
akkusatiivi | äänittäjä; äänittäjän |
äänittäjät |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | äänittäjässä | äänittäjissä |
elatiivi | äänittäjästä | äänittäjistä |
illatiivi | äänittäjään | äänittäjiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | äänittäjällä | äänittäjillä |
ablatiivi | äänittäjältä | äänittäjiltä |
allatiivi | äänittäjälle | äänittäjille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | äänittäjänä | äänittäjinä |
translatiivi | äänittäjäksi | äänittäjiksi |
abessiivi | äänittäjättä | äänittäjittä |
instruktiivi | – | äänittäjin |
komitatiivi | – | äänittäjine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | äänittäjä- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]1. henkilö, joka äänittää
|
Aiheesta muualla
[muokkaa]- äänittäjä Kielitoimiston sanakirjassa