inessiivi
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]inessiivi (5)
- (kielitiede) sisäolento, paikallissijamuoto, joka ilmaisee sisällä olemista.
- Inessiivimuotoisen sanan sijapääte suomessa on -ssa tai -ssä vokaalisoinnun mukaan.
- Esimerkiksi ’pojassa’ on inessiivi poika-sanasta — pojassa on tulevaisuus.
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈinesˌsiːʋi/, [ˈine̞sːiːʋi]
- tavutus: i‧nes‧sii‧vi
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | inessiivi | inessiivit |
genetiivi | inessiivin | inessiivien (inessiivein) |
partitiivi | inessiiviä | inessiivejä |
akkusatiivi | inessiivi; inessiivin |
inessiivit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | inessiivissä | inessiiveissä |
elatiivi | inessiivistä | inessiiveistä |
illatiivi | inessiiviin | inessiiveihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | inessiivillä | inessiiveillä |
ablatiivi | inessiiviltä | inessiiveiltä |
allatiivi | inessiiville | inessiiveille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | inessiivinä | inessiiveinä |
translatiivi | inessiiviksi | inessiiveiksi |
abessiivi | inessiivittä | inessiiveittä |
instruktiivi | – | inessiivein |
komitatiivi | – | inessiiveine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | inessiivi- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |