tisu
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]- (lapsenomaista kieltä) naisen rinta
- Äiti antoi vauvalle tisua.
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈt̪isu/
- tavutus: ti‧su
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | tisu | tisut |
genetiivi | tisun | tisujen |
partitiivi | tisua | tisuja |
akkusatiivi | tisu; tisun |
tisut |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | tisussa | tisuissa |
elatiivi | tisusta | tisuista |
illatiivi | tisuun | tisuihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | tisulla | tisuilla |
ablatiivi | tisulta | tisuilta |
allatiivi | tisulle | tisuille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | tisuna | tisuina |
translatiivi | tisuksi | tisuiksi |
abessiivi | tisutta | tisuitta |
instruktiivi | – | tisuin |
komitatiivi | – | tisuine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | tisu- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
[muokkaa]Liittyvät sanat
[muokkaa]Synonyymit
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- tisu Kielitoimiston sanakirjassa
Viitteet
[muokkaa]- ↑ Kotimaisten kielten keskuksen Nykysuomen sanalista v. 1 (lataussivu): taivutustyyppi 1