דני רובינשטיין
![]() | |
דני רובינשטיין ב-2005 | |
לידה |
23 בדצמבר 1937 (בן 86) ירושלים, פלשתינה (א"י) ![]() |
---|---|
מדינה |
![]() |
השכלה |
האוניברסיטה העברית בירושלים ![]() |
מעסיק |
דבר, הארץ, כלכליסט ![]() |
תחקירים בולטים | פרשן לענייני ערבים וחבר מערכת "הארץ" |
![]() ![]() |
דני (דניאל) רובינשטיין (נולד ב-23 בדצמבר 1937) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה
[עריכת קוד מקור | עריכה]רובינשטיין נולד בירושלים וגדל בשכונת נוה בצלאל, ליד נחלאות. קיבל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1967, במהלך מלחמת ששת הימים, היה חייל מילואים ביחידת סיור בירושלים בראשות יוסי לנגוצקי. יחידה זו הייתה הראשונה שחצתה את הקו הירוק אל תוך שטח הגדה המערבית, שהייתה אז חלק מירדן.
בשנת 2019 זכר בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על ספרו זה אנחנו או הם - הקסטל וירושלים, אפריל 1948: 24 השעות שהכריעו את המלחמה
גר בירושלים, בשכונת בית הכרם.
קריירה עיתונאית
[עריכת קוד מקור | עריכה]בשנים 1967 עד 1990 היה רובינשטיין הכתב לענייני ירושלים של העיתון "דבר"[1].
בשנים 1990 עד 2008 היה הפרשן לענייני ערבים בעיתון "הארץ" וחבר מערכת, וכתב טורים קבועים על פלסטינים ועל הסכסוך הישראלי-ערבי.
משנת 2008 כותב רובינשטיין טור שבועי על כלכלת הרשות הפלסטינית בעיתון "כלכליסט".
רובינשטיין מלמד בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ופרסם מספר ספרים.
בנובמבר 2007 דיווח רובינשטיין ככתב הארץ על מציאתם של 40 שעונים מתוך אוסף השעונים הגנוב של מוזיאון האסלאם.[2] באוקטובר 2010 חשף לצד העיתונאי אסף לוי בכלכליסט את זהותו של גנב השעונים, נעמן דילר.[3]
חבר הנהלת בצלם.
ספריו
[עריכת קוד מקור | עריכה]רובינשטיין פרסם ספרים בעברית ובאנגלית. חלק מספריו ומאמריו תורגמו לערבית, גרמנית וצרפתית.
ספריו בעברית
[עריכת קוד מקור | עריכה]- שירים, הוצאת תג-חוטר, 1981.
- מי לה' אליי - גוש אמונים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982.(הספר בקטלוג ULI)
- חיבוק התאנה: "זכות השיבה" של הפלסטינים, כתר ספרים, 1990.
- אור לירושלים: סיפורה של חברת החשמל בירושלים, בהוצאת חברת החשמל לישראל, 1992.
- ערפאת, זמורה ביתן,2001[4].
- קמפ דייוויד 2000 - מה באמת קרה שם? (עם רוברט מאלי, חוסיין אגא, אהוד ברק ובני מוריס), ידיעות ספרים, 2003[5].
- "זה אנחנו או הם" - הקסטל וירושלים, אפריל 1948: 24 השעות שהכריעו את המלחמה, על עבד אל-קאדר אל-חוסייני וקרב הקסטל, ידיעות ספרים, 2017[6].
- מדוע לא דפקתם על דפנות המכלית? ע'סאן כנפאני — סופר הגלות, הוצאת ספרי עליית הגג וידיעות ספרים 2022[7]
ספריו באנגלית
[עריכת קוד מקור | עריכה]- Camp David 2000 (2002)
- The Mystery of Arafat (1995)
- The people of nowhere: the Palestinian vision of home (1991)
ממאמריו
[עריכת קוד מקור | עריכה]- אדוני השטחים, דבר, 4 במאי 1979
- דונם שם ודונם שם, דבר, 24 באפריל 1981
- שיגרה של כיבוש, דבר, 25 במרץ 1983
- התקשורת היא שדה הקרב, באתר העין השביעית, 4 באוקטובר 2009
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- מאמרי דני רובינשטיין, באתר "הארץ"
- מאמרי דני רובינשטיין, באתר העין השביעית
- ריאיון עם דני רובינשטיין - על עצמו, על הפלסטינים, על התקשורת והממסד הפוליטי, באתר קשב - מרכז להגנת הדמוקרטיה בישראל, ינואר 2006 (ארכיון).
דני רובינשטיין (1937-), דף שער בספרייה הלאומית
- מאור הוימן, 40 שנים, 106 שעונים וגנב אחד בלתי נתפס, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בספטמבר 2023
הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ לא הבנתי מיהו קיצוני, באתר העין השביעית, 1 במרץ 2000
- ^ דני רובינשטיין, השעון של מרי אנטואנט חוזר למוזיאון, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2007
- ^ דני רובינשטיין ואסף לוי, חשיפת "כלכליסט": נעמן דילר הוא האיש שעמד מאחורי השוד הגדול בישראל, באתר כלכליסט, 29 באוקטובר 2008
- ^ שבוע של ספרים / יוחנן רשת, ערפאת, דיוקן, באתר הארץ, 7 במרץ 2001
- ^ סקירות:
- מנחם קליין, גרסאות של בעלי אינטרס, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2003
- אלחנן יקירה, אגדת ההסתייגות, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2003
- ^ סקירות:
יצחק לאור, "זה אנחנו או הם": לקרוא את תולדותיו של פרק בסכסוך בעיניים מפוכחות, באתר הארץ, 18 בינואר 2018
בני מוריס, "זה אנחנו או הם": דני רובינשטיין טועה, מלחמת תש"ח לא הוכרעה באפריל 48', באתר הארץ, 30 במאי 2018
ניר חסון, 24 השעות הגרועות ביותר בהיסטוריה הפלסטינית, באתר הארץ, 3 בינואר 2018
- ^ דף הספר ב"עברית"