Carlo Acutis
Carlo Acutis | |
---|---|
![]() | |
Rođen | 3. svibnja 1991. London |
Preminuo | 12. listopada 2006. Monza |
Proglašen slugom Božjim | 5. srpnja 2018. |
Beatificiran | 10. listopada 2020. |
Slavi se u | Katoličkoj Crkvi |
Spomendan | 12. listopada |
Zaštitnik | mladeži |
![]() | |
Portal o životopisima |
Blaženi Carlo Acutis (London, 3. svibnja 1991. ‒ Monza, 12. listopada 2006.), talijanski je blaženik Katoličke Crkve, poznat po dokumentiranju svjetskih euharistijskih čuda i njihovoj katalogizaciji na mrežnoj stranici koju je sam stvorio nekoliko mjeseci prije smrti. Blaženim je proglašen u Assisiju 10. listopada 2020.[1] Spomendan mu je 12. listopada.
Prozvan je „Dominikom Saviom 21. stoljeća”.[2]
Rođen je 3. svibnja 1991. u Londonu, u kojemu su tada živjeli i radili njegovi roditelji – otac Andrea Acutis i majka Antonia Salzano. Kršten je 18. svibnja u crkvi Gospe Žalosne (Our Lady of Dolours).[3] Nedugo poslije Carlova rođenja, obitelj se u rujnu 1991. preselila u Milano[4], u župu Santa Maria Segreta.[3] Osnovnu školu pohađao je u prostorima Družbe sestara svete Marceline na Piazza Tommaseo u Milanu.[3] Godine 2005. upisuje Klasičnu gimnaziju Leone XIII., pod upravom Družbe Isusove.[5]
Carlo je već kao dijete bio vrlo odan štovanju Majke Božje i redovito je molio krunicu u znak vlastite privrženosti njoj.[6] S obzirom na to da je još kao sedmogodišnjak pokazao zrelost i razumijevanje Euharistije, na preporuku msgr. Pasqualea Macchija (osobnog tajnika Pavla VI.), u opatiji Bernaga u Peregu, u sklopu samostana pustinjakinja Reda sv. Ambrozija SantʼAmbrogio ad Nemus, prima 16. lipnja 1998. prvu svetu pričest.[7]
Svakodnevno je nazočio svetoj misi i primao sakrament svete pričesti te uvijek prije ili poslije mise neko vrijeme provodio u molitvi i duhovnim razmišljanjima ispred tabernakula. Jednom tjedno se ispovijedao. Potaknut primjerom Gospe Fatimske, svakodnevno je molio krunicu.[8] U duhovnome životu vodio se evanđeoskom rečenicom, ujedno i vodiljom sv. Franje Ksaverskog: „Ta što koristi čovjeku ako sav svijet zadobije, a sebe sama izgubi ili sebi naudi?” (Lk 9,25).[9] U jesen 2004. postaje zamjenikom kateheta u pripremi krizmanika za Svetu Potvrdu, a potom se uključuje i u razvoj i obnavljanje mrežne stranice svoje župe i gimnazije.[5] U gimnaziji sudjeluje i u radu Zajednice kršćanskog života.[10] Djelovao je i karitativno, pomažući novčano strancima, prosjacima, osobama s invaliditetom i starima.[11] Često je posjećivao kapucinski samostan u Viale Piave, gdje se molio uz tijela dvojice fratara: misionara Danielea de Samaratea i fra Cecilia Cortinovisa, po čijemu je primjeru podupirao Djela svetog Franje.[12]
Zanimao se za računala[4][13], planinario[14], skijao[15], imao je nekoliko kućnih ljubimaca (dvije mačke, četiri psa i zlatne ribice)[16], volio je filmove, videoigre i općenito informatičku tehnologiju.[17]
Nadahnuće za postavljanje izložbe euharistijskih čuda dobio je tijekom posjeta izložbe projekta »Meeting« u Riminiu te je u njezinu izradu uključio i roditelje i dvije i pol godine rada.[18] Istražio je više od 136 priznatih euharistijskih čuda koja su se dogodila tijekom povijesti Crkve u sedamnaest različitih zemalja te je izradio njihov virtualni muzej: njegova je izložba euharistijskih čuda poslije njegove smrti obišla svih pet kontinenata. Prva izložba održana je u bazilici San Carlo al Corso u Rimu.[18] Na zahtjev više župnika, izložba je objavljena u katalogu, kojemu su predgovor uredili kardinal Angelo Comastri (tada generalni vikar Njegove Svetosti za grad Vatikan) i msgr. Raffaello Martinelli (tada predstojnik Katehetska ureda Kongregacije za nauk vjere).[19] Uz pomoć Kolumbovih vitezova, Društva kardinala Newmana i udruge The Real Presemce Association and Education, i pokroviteljstvo kardinala Raymonda Burkea, izložba je u Sjedinjenim Američkim Državama gostovala u više od tisuću župa i stotinu sveučilišta.[20] Potom je izložba predstavljena i na Filipinima, u Vijetnamu, Kini, Argentini i drugdje.[20] U Fatimskom svetištu izložba je postavljena prigodom stogodišnjice rođenja Franje Marta.[20]
Početkom listopada 2006. dijagnosticiran mu je agresivan (akutan) oblik leukemije (tip m3)[21], od posljedica koje je 12. listopada u 6:45 sati i preminuo.[22] Sve do smrti zadržao je duboku pobožnost euharistiji,[23] a vlastite je bolesničke patnje prinio kao žrtvu za papu i Katoličku Crkvu.[13][24] Nadgrobni spomenik i grob s posmrtnim ostatcima nalaze se u Svetištu razodijevanja (Santuario della Spogliazione) u Assisiu.[25] Dvjema povorkama ulicama Assisia 5. travnja 2016. Carlovo je tijelo s groblja u Asizu preneseno je u donju bazilika pa katedralu sv. Rufina, a sljedećega je dana ukopano u bazilici razodijevanja.[26]
Thomas Alber je svoju knjigu Carlo Acutis. Missionar im Internet počeo objavom Carlovih osam koraka pod nazivom „Tvoj put k svetosti” (njem. Dein Weg zur Heiligkeit), osam naputaka koje je Carlo i sâm zdušno živio i drugima propovijedao:[27]
- Svetost moraš željeti iz svegʼ srca, a ako se ta čežnja još nije probudila u tvome srcu, onda moraš neprestano moliti Gospodina za tu milost.
- Idi svaki dan na misu i pričesti se.
- Sjeti se moliti krunicu svaki dan.
- Svaki dan pročitaj neki odlomak iz Svetoga pisma.
- Kad je moguće, pokloni se pred na oltaru izloženim Presvetim Tijelom Kristovim: vidjet ćeš kako divno možeš rasti u svetosti.
- Potrudi se ispovijediti svaki tjedan, čak i ako tvoji grijesi nisu veliki.
- Prinesi žrtvu i vlastita dobra djela kao zagovor Gospodinu i Mariji za pomoć drugima.
- Moli svog anđela čuvara da ti uvijek bude na pomoći: on treba postati tvoj najbolji prijatelj.
Na šestu obljetnicu smrti, u studenome 2012., pokrenuta je kauza njegove beatifikacije pripremnim aktima.[20] Potpisom kardinala Angela Scole 24. studenoga 2016., u Milanskoj kuriji završena je biskupijska faza beatifikacijskog postupka.[20] Papa Franjo ga je 5. srpnja 2018. proglasio časnim slugom Božjim.[28] Isti papa je u veljači 2020. Kongregaciji za proglašenje svetima odobrio dekret za proglašenje blaženim.[1] Kardinal Agostino Vallini je 10. listopada 2020., pročitavši ukaz pape Franje okupljenim vjernicima u gornjoj crkvi bazilike sv. Franje Asiškog u Assisiju, proglasio Carla Acutisa blaženikom.[1][29] Papa Franjo je apostolskim pismom prigodom beatifikacije objavio:[30]
- »Carlo Acutis, laik, koji je mladenačkim oduševljenjem njegovao prijateljstvo s Gospodinom Isusom, stavljajući euharistiju i svjedočanstvo ljubavi u središte svog života, neka se od sada naziva blaženim i neka se svake godine na dan njegova rođenja za nebo, 12. listopada, slavi na mjestima i na način kako je to određeno kanonskim propisima.«
Papa Franjo Carla spominje i u apostolskoj pobudnici Christus vivit (br. 104-106):[31]
- »Mladi Carlo Acutis znao je vrlo dobro da se ti mehanizmi komunikacije, oglašavanja i društvenih mreža mogu koristiti za to da nas pretvore u pojedince utonule u mrtvilo, ovisne o konzumerizmu i novitetima koji oduzimaju naše slobodno vrijeme i zatvaraju nas u negativnost. On je, međutim, znao koristiti novu komunikacijsku tehnologiju za prenošenje Evanđelja, za komuniciranje vrijednosti i ljepote.«
Godine 2007. o Carlovu je životu objavljena i knjiga pod nazivom Eucaristia. La mia autostrada per il cielo (hrv. Euharistija – moja autocesta za nebo).[32][33] Objavljeno je više životopisa i hagiografija.
- Gori, Nicola: Eucaristia. La mia autostrada per il cielo. Biografia di Carlo Acutis, Cinisello Balsamo, Edizioni San Paolo, 2007. ISBN 978-88-215-6038-5
- Occhetta, Francesco: Carlo Acutis. La vita oltre il confine, Torino: Editrice Elledici, 2013. ISBN 978-88-01-05406-4
- Hrvatsko izdanje: Occhietta, Francesco. 2021. Blaženi Carlo Acutis : život s onu stranu granice. Zaklada sveti Dominik Savio. Zagreb. ISBN 9789534924815
- Gori, Nicola: Un genio dell'informatica in cielo. Biografia del Servo di Dio Carlo Acutis, Libreria Editrice Vaticana, 2016. ISBN 978-88-209-9905-6
- Galatolo, Cecilia: Sei nato originale non vivere da fotocopia. Carlo Acutis mi ha insegnato a puntare in alto, Casa Editrice Mimep-Docete, 2017., ISBN 978-88-8424-439-0
- Paris, Giancarlo Carlo Acutis. Il discepolo prediletto, Padova: Edizioni Messaggero Padova, 2018. ISBN 978-88-250-4580-2
- Ruffato, Luigi Francesco: Carlo Acutis. Adolescente innamorato di Dio, Padova: Edizioni Messaggero Padova, 2018. ISBN 978-88-250-4617-5
- Signorelli, Costanza: Il chicco di grano. Storie di "Santi Giovani" in mezzo a noi, Edizioni Omni Die - I Libri della Bussola, 2018. ISBN 978-88-99568-10-8
- Alber, Thomas: Carlo Acutis. Missionar im Internet, Kisslegg: Fe-Medien, 4. izdanje, 2021. ISBN 978-3-86357-289-1
- ↑ a b c Informativna katolička agencija / Novosti: "Beatifikacija Carla Acutisa u Asizu" (objavljeno 10. listopada 2020.), pristupljeno 16. listopada 2020.
- ↑ Occhietta 2021, str. 42-43.
- ↑ a b c Occhietta 2021, str. 12.
- ↑ a b (tal.) Santi beati: Beato Carlo Acutis (objavljeno 23. veljače 2020.), pristupljeno 6. listopada 2020.
- ↑ a b Occhietta 2021, str. 13.
- ↑ (engl.) Aleteia.org – Philip Kosloski: “Computer geek” takes one more step toward sainthood (objavljeno 3. prosinca 2016.), pristupljeno 6. listopada 2020.
- ↑ Occhietta 2021, str. 22-23.
- ↑ Occhietta 2021, str. 43-44.
- ↑ Occhietta 2021, str. 17.
- ↑ Occhietta 2021, str. 14.
- ↑ Occhietta 2021, str. 19, 25-26.
- ↑ Occhietta 2021, str. 34.
- ↑ a b (engl.) Catholic News Agency – Italy moved by teen who offers life for the Church and the Pope (objavljeno 24. listopada 2007.), pristupljeno 6. listopada 2020.
- ↑ Occhietta 2021, str. 15.
- ↑ Occhietta 2021, str. 16.
- ↑ Occhietta 2021, str. 19.
- ↑ Occhietta 2021, str. 20.
- ↑ a b Occhietta 2021, str. 45.
- ↑ Occhietta 2021, str. 45-46.
- ↑ a b c d e Occhietta 2021, str. 46.
- ↑ Occhietta 2021, str. 35.
- ↑ (njem.) Katholish.de – Christoph Paul Hartmann: »Carlo Acutis: Auf der Suche nach der "Autobahn in den Himmel"« (objavljeno 9. veljače 2019.), pristupljeno 6. listopada 2020.
- ↑ Informativna katolička agencija / Dokumenti: "Proglašen novi blaženik Carlo Acutis" (objavljeno 10. listopada 2020.), pristupljeno 16. listopada 2020.
- ↑ Informativna katolička agencija / Novosti: "Asiz se priprema za beatifikaciju mladića Carla Acutisa" (objavljeno 25. rujna 2020.), pristupljeno 16. listopada 2020.
- ↑ Occhietta i 2021, str. 36, 47.
- ↑ Occhietta 2021, str. 47-48.
- ↑ Thomas Alber: Carlo Acutis. Missionar im Internet, Kisslegg: Fe-Medien 2021., 4. izdanje, str. 5
- ↑ (njem.) Službene stranice udruge „Carlo Acutis“ → Kratki životopis, pristupljeno 6. listopada 2020.
- ↑ (njem.) www.vaticannews.va ‒ Italien: 15-jähriges Computergenie selig gesprochen, objavljeno i pristupljeno 10. listopada 2020.
- ↑ Occhietta 2021, str. 3.
- ↑ Occhietta 2021, str. 40.
- ↑ Bitno.net – Carlo Acutis – mladić iz 21. stoljeća koji je osvojio srca mnogih uskoro blaženik? (objavljeno 4. studenoga 2013.), pristupljeno 17. listopada 2013.
- ↑ (tal.) www.editriceshalom.it – "Eucaristia. La mia autostrada per il cielo". Biografia di Carlo Acutis, pristupljeno 17. listopada 2013.
- Sestrinski projekti
![]() | Zajednički poslužitelj ima još gradiva o temi Carlo Acutis |
![]() | Wikicitati imaju zbirke citata o temi Carlo Acutis |
- Mrežna mjesta
- (tal.) (engl.) (fr.) (njem.) ... Službene stranice udruge „Carlo Acutis”
- (engl.) Carlov popis svjetskih euharistijskih čuda
- (tal.) (engl.) (fr.) (njem.) ... GLI APPELLI DELLA MADONNA – Carlov popis ukazanja Blažene Djevice Marije
- (njem.) Gotteskinder.net – Selige Carlo Acutis Arhivirana inačica izvorne stranice od 20. listopada 2020. (Wayback Machine)