Giródtótfalu
Giródtótfalu (Tăuții de Sus) | |
A Szent Péter és Pál ortodox templom | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Fejlesztési régió | Északnyugat-romániai fejlesztési régió |
Megye | Máramaros |
Rang | falu |
Községközpont | Felsőbánya város |
Irányítószám | 435103 |
SIRUTA-kód | 106719 |
Népesség | |
Népesség | 2590 fő (2021. dec. 1.) |
Magyar lakosság | 212[1] |
Földrajzi adatok | |
Időzóna | EET, UTC+2 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Giródtótfalu témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Giródtótfalu (románul: Tăuții de Sus) falu Romániában, Máramaros megyében.
Nevének eredete
[szerkesztés]Magyar nevének utótagja egykori szláv lakosságával kapcsolatos. Mai előtagja egykor a falu alternatív neve volt (1400-ben Tothfalu alio nomine Gerod, 1408-ban Gyrolth), és a német eredetű Girold személynévből származik. A 17. században Felsőtótfalunak hívták, de 1692-ből fennmaradt Tejfeles- vagy Veslinger-Tótfalu neve is. Román nevének jelentése is 'Felsőtótfalu', és Misztótfalu nevével áll párban.
Fekvése
[szerkesztés]Nagybánya és Felsőbánya között, a Zazar bal partján fekszik, mindkét várossal összeépült. Tőle északra a Gutin hegyei magasodnak, rajtuk a falusiak szelídgesztenyéseivel, melyekben százados fák is találhatók. A falutól délre, 48,6 hektáron, az egykori aranybánya zagytározója terül el.
Népessége
[szerkesztés]A népességszám változása
[szerkesztés]Kedvező helyzetének köszönhetően lakossága 1880-tól a második világháborúig kétszeresére nőtt, majd a szocialista iparosítás és a bánya munkaerő-szükséglete 1966-ig ismét két és félszeresére duzzasztotta.
Etnikai és vallási megoszlás
[szerkesztés]- 1830-ban 386 görög és 93 római katolikus lakosa volt.[2]
- 1910-ben 974 lakosából 759 volt román, 167 magyar és 46 cigány anyanyelvű; 809 görögkatolikus, 120 római katolikus és 31 zsidó vallású.
- 2002-ben 3491 lakosából 2777 volt román, 375 magyar és 305 cigány nemzetiségű; 2601 ortodox, 269 pünkösdi, 191 római katolikus, 180 református és 106 görögkatolikus vallású.
Története
[szerkesztés]Nagybánya városa telepített 1329 után, nevéből ítélve szláv lakossággal. 1406-ban Omechim nagybányai polgár vásárolta meg a városi ispotály javára. Határában 1679-ben két krakkói lakos vásárolt bányát, majd 1684-ben Felsőbánya város nyitott piritbányát, vasolvasztót és vashámort, ahol bányászszerszámokat készíttetett.[3] 1687-tól a minoriták bírták. Lakói a 17. század végén Nagy- és Felsőbányát látták el tejtermékekkel, a 19. században a határukban termő szelídgesztenye és szilva eladásából húztak hasznot.[4] Mellette 1962 és 2006 között aranybányászat folyt.
Látnivalók
[szerkesztés]- Római katolikus temploma eredetileg a 15. században, gótikus stílusban épült. Az első építési fázisból máig megmaradt a szentélyboltozat, a mérműves ablakok, a kőkeretes szentségtartó és a déli oldal ülőfülkéje. A templomot Bocskai István 1605-ben a reformátusoknak adta. A falut birtokló minoriták 1711-ben alapították újra római katolikus egyházát, de önálló plébániát csak 1792-ben szerveztek, amikor a templomot visszavették a reformátusoktól. A gyülekezet jelenleg a felsőbányai plébánia filiája. A hajó beomlott boltozatát 1982-ben fadeszkás födémmel helyettesítették. Helyreállítása 2008-ban kezdődött.
- A főút mellett álló Szent Péter és Pál apostolok ortodox (korábban görögkatolikus) templom 1773-ban épült, megtartva a korábbi fatemplom arányait és tetőzetének formáját, a négy fiatornyos toronysisakkal. Belső festése 1960-ban készült. 2003 és 2007 között felújították, tetőszékét kicserélték.[5]
Gazdasága
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ [1]
- ↑ Fényes Elek: Magyarország geográfiai szótára. Pesten, 1851 [2] Archiválva 2013. december 30-i dátummal a Wayback Machine-ben
- ↑ Balogh Béla – Oszóczki Kálmán: Bányászat és pénzverés a Gutin alatt: Nagybánya és környékének bányászata, ércfeldolgozása és pénzverése 1700 előtt. Miskolc – Rudabánya, 2001, 18. o.
- ↑ Mizser Lajos: Szatmár vármegye Pesty Frigyes 1864–1866. évi Helynévtárában. Nyíregyháza, 2001, 145. o.
- ↑ protopopiatul-baia-mare.ro
- ↑ www.romflexprod.com
- ↑ lemn.fordaq.com
Források
[szerkesztés]- Maksai Ferenc: A középkori Szatmár megye. Budapest, 1940 [3] PDF
- Oana-Cristina Modoi: Integrated Management of Mine Waste Resulted from the Ore Exploitation Associated to Baia Mare Metallogenetic Province. PhD Thesis, Abstract [4] PDF
- Hitter Ferenc: Giródtótfalu hatszáz éves temploma [5]
- Vende Aladár: Szatmár vármegye községei. In Borovszky Samu szerk.: Szatmár vármegye. Budapest, 1908 [6]