Kassai-Schallmayer Ferenc
Kassai-Schallmayer Ferenc | |
![]() | |
A Szálasi-kormány (Kassai-Schallmayer Ferenc az álló sorban jobbról a harmadik) | |
Magyarország tárca nélküli (nemzetvédelmi és propaganda-) minisztere | |
Hivatali idő 1944. október 15. – 1945. március 28. | |
Született | 1903. október 15.[1] Kassa[1] |
Elhunyt | 1946. október 30. (43 évesen)[2] Budapest[1] |
Párt | Nyilaskeresztes Párt – Hungarista Mozgalom |
Foglalkozás |
|
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Kassai-Schallmayer Ferenc témájú médiaállományokat. |
Kassai-Schallmayer Ferenc (Kassa, 1903. – Budapest, 1946. október 30.) magyar szélsőjobboldali, nyilas politikus.
Élete
[szerkesztés]16 éves korában megszökött Kassáról és beállt a Vörös Hadseregbe. Részt vett a Felvidékért vívott harcokban. Ekkor ismerkedett meg a kommunista eszmékkel. A Tanácsköztársaság megdöntése után hazatért Kassára, ahol előbb lakatos, majd nyomdásztanonc lett.
Ő lett a Szocialista Ifjúmunkás Szövetség alapítója, ami a Kommunisták Magyarországi Pártja vezetőségébe is delegálta. Előbb Gyöngyösön, majd Budapesten dolgozott, belépett a nyomdász szakszervezetbe. A '30-as években kapcsolatba került a Bécsben élő emigráns magyar kommunistákkal.
Weisshaus Aladár vezetésével megalapította az Új Szó című újságot. Az ebbe írt cikkeiből kiderült, hogy rokonszenvezik a fasiszta eszmékkel, amiért kizárták a pártból. Ekkor lett tagja a Szálasi Ferenc vezette Nyilaskeresztes Pártnak. Nem sokkal később „titkos karhatalom szervezése” vádjával letartóztatták és két évi börtönre ítélték, majd internálták. 1941-ben szabadult ki.
1943-ban a nyilas párt propagandafőnöke lett. A nyilas hatalomátvételt követően a Szálasi-kormányban tárca nélküli nemzetvédelmi és propaganda miniszter lett. A kormány többi tagjával együtt a szovjetek elől a Harmadik Birodalomba menekült. Itt fogták el az amerikaiak, akik kiszolgáltatták Magyarországnak, ahol Kolosváry-Borcsa Mihállyal együtt halálra ítélték és felakasztották.
Jegyzetek
[szerkesztés]Források
[szerkesztés]- Kassai-Schallmayer Ferenc In: Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994.