Antanas Gimžauskas
Antanas Gimžauskas (1915 m. liepos 10 d. Kirdeikių k., Utenos raj. – 1979 m. balandžio 23 d. Vilniuje) – vargonininkas ir choro dirigentas.[1]
Biografija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Muzikos pramoko iš kaimo muzikantų – senelio ir tėvo, vėliau mokėsi pas Salako vargonininką J. Stasiūną. Keletą metų vargonininkavo Kyburiuose. 1936 m. Kaune baigė vargonininkų kursus (dėst. Konradas Kaveckas, Aleksandras Kačanauskas, Jonas Bendorius). 1938–1940 m. vargonų ir dirigavimo mokėsi Kauno konservatorijoje pas Nikodemą Martinonį, dirbo „Dainos“ draugijos mišriojo choro chormeisteriu, dainavo vyrų kvartete. 1940–1941 m. Vilniaus muzikos mokykloje pas Juozą Bieliūną mokėsi dainuoti, buvo Lietuvos valstybinės filharmonijos ir Vilniaus operos trupės chorų artistas, M. K. Čiurliono meno ansamblio chormeisteris.
1944 m. kartu su Eduardu Pilypaičiu, Konradu Kavecku ir Jonu Bendoriumi atgaivino Lietuvos valstybinės filharmonijos mišrųjį chorą ir kurį laiką jam vadovavo. 1945 m. Vilniaus valstybiniame universitete suorganizavo studentų dainų ir šokių liaudies ansamblį. 1948–1951 m. buvo Lietuvos valstybinės konservatorijos choro studijos chormeisteris. 1950 m. eksternu išlaikė choro dirigavimo valstybinius egzaminus iš konservatorijos kurso.
1946–1959 m. – Lietuvos valstybinio radijo komiteto mišriojo vokalinio ansamblio meno vadovas ir vyr. dirigentas. 1959–1962 m. – Valstybinio radijo ir televizijos mišriojo vokalinio ansamblio Kaune meno vadovas ir vyr. dirigentas. Kaune subūrė chorvedžių vyrų chorą „Draugystė“, buvo Kauno Politechnikos instituto dainų ir šokių liaudies ansamblio „Nemunas“ chormeisteris.
1962–1975 m. – Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos komiteto mišriojo choro dirigentas ir chormeisteris. Konsultavo Ukmergės, Ignalinos, Tauragės rajonų ir Šiaulių miesto mėgėjų chorus, dalyvavo chorų ir vokalinių ansamblių apžiūrų bei konkursų vertinimo komisijose, buvo Kauno ir Vilniaus miestų dainų švenčių dirigentas, respublikinių (1955, 1960 m.) dainų švenčių vyr. dirigentas.
Parašė „Choristo bloknotą“ (1957 m.), spaudoje paskelbė keletą straipsnių ir chorų koncertų recenzijų, sudarė daugiau kaip 20 dainų rinkinių chorams: „Klasikų kūriniai chorams“ (1951 m., 1958 m., 1959 m.), „Iš rytų šalelės“ (1957 m.), „Ežerai toli“ (1959 m.), „Kur lygūs laukai“ (1959 m.), „Mūs Kauno marios“ (1960 m.), „Rinktinės dainos chorui“ (1964 m.), „O ant kalno, ant aukštojo“ (1968 m.) ir kt. Sukūrė originalių ir harmonizavo lietuvių liaudies dainų. 1954 m. suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas.
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Gimžauskas Antanas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 667 psl.
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.