Louise Abbéma
Louise Abbéma | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născută | [2][3] ![]() Étampes, Seine-et-Oise, Franța[4] ![]() |
Decedată | (73 de ani)[3] ![]() Paris, Île-de-France, Franța[4][5] ![]() |
Înmormântată | Cimitirul Montparnasse ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | pictoriță sculptoriță designer ![]() |
Locul desfășurării activității | Paris[7] ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză[8] ![]() |
Activitate | |
Pseudonim | Abbema, Louise[1] ![]() |
Pregătire | Charles Joshua Chaplin ![]() |
Opere importante | Decorative panel (allegory of winter)[*] , Decorative panel (allegory of spring)[*] , Portrait of Sarah Bernhardt[*] ![]() |
Premii | Cavaler al Ordinului Național al Legiunii de Onoare[*] chevalier du Mérite agricole[*] () ![]() |
Semnătură | |
![]() | |
Modifică date / text ![]() |
Louise Abbéma (n. , Étampes, Seine-et-Oise, Franța – d. , Paris, Île-de-France, Franța) [9] a fost o pictoriță, sculptoriță și designer franceză din perioada Belle Époque.
Biografie
[modificare | modificare sursă]Abbéma s-a născut în Étampes, Essonne. S-a născut într-o familie pariziană bogată, care era bine conectată în comunitatea artistică locală.[10] A început să picteze încă de la începutul adolescenței și a studiat sub îndrumarea unor membri de seamă ai perioadei precum Charles Joshua Chaplin, Jean-Jacques Henner(d) și Carolus-Duran(d). A primit prima recunoaștere pentru munca ei la vârsta de 23 de ani, când a pictat un portret al actriței Sarah Bernhardt, prietena ei de o viață și posibil iubita ei.[11]
A continuat să picteze portrete ale altor contemporani importanți și, de asemenea, a pictat panouri și picturi murale care împodobesc primăria din Paris, Opera din Paris, numeroase teatre, inclusiv „Teatrul Sarah Bernhardt” și „Palatul guvernatorului colonial” din Dakar, Senegal. Avea un stil academic și impresionist, pictând cu tușe ușoare și rapide.[10]
A expus regulat la Salonul de la Paris, unde a primit o mențiune de onoare pentru panourile sale în 1881. Abbéma a fost, de asemenea, printre artistele ale căror lucrări au fost expuse în Clădirea Femeii la Expoziția Mondială Columbian din 1893 din Chicago.[12] În cadrul expoziției a fost expus și un bust de Sarah Bernhardt sculptat de Abbéma.
Abbéma s-a specializat în portrete în ulei și acuarele, iar multe dintre lucrările ei au arătat influența pictorilor chinezi și japonezi, precum și a maeștrilor contemporani precum Édouard Manet. A descris frecvent flori în lucrările ei. Printre lucrările ei cele mai cunoscute se numără Anotimpurile, Dimineață de aprilie, Place de la Concorde, Printre flori, Iarnă și portretele actriței Jeanne Samary, împăratului Dom Pedro al II-lea al Braziliei, Ferdinand de Lesseps și Charles Garnier.[13]
Abbéma a fost, de asemenea, un gravor, sculptoriță și designer desăvârșită, precum și o scriitoare care a contribuit regulat la revistele Gazette des Beaux-Arts și L'Art.[13] De asemenea, a ilustrat mai multe cărți.
Printre numeroasele onoruri conferite lui Abbéma a fost Palme Academiques, 1887 [14] și nominalizarea ca „Pictor oficial al celei de-a treia republici”. A primit, de asemenea, o medalie de bronz la Expoziția Universală din 1900. În 1906 a fost decorată drept Cavaler al Ordinului Legiunii de Onoare.
Abbéma a murit la Paris în 1927.[9] La sfârșitul secolului al XX-lea, pe măsură ce contribuțiile femeilor în arte în secolele trecute au primit mai multă atenție critică și istorică, lucrările ei s-au bucurat de o popularitate reînnoită. Abbéma a fost inclusă în expoziția din 2018 Femei la Paris 1850-1900.[15]
Femeia nouă
[modificare | modificare sursă]Pe măsură ce oportunitățile educaționale au fost făcute mai disponibile în secolul al XIX-lea, femeile artiste au devenit parte a întreprinderilor profesionale, inclusiv înființarea propriilor asociații de artă. Lucrările de artă realizate de femei au fost considerate a fi inferioare și pentru a ajuta la depășirea acestui stereotip, femeile au devenit „din ce în ce mai vocale și încrezătoare” în promovarea muncii femeilor și, astfel, au devenit parte din imaginea emergentă a „femeii noi” educate, moderne și mai libere.[16] Atunci, artiștii „au jucat roluri cruciale în reprezentarea Femeii Noi, atât prin desenarea imaginilor icoanei, cât și prin exemplificarea acestui tip emergent prin propriile lor vieți”,[17] inclusiv Abbéma care a creat autoportrete androgine pentru a „lega viața intelectuală prin accent pe ocularitate”.[18] Multe alte portrete au inclus femei îmbrăcate androgin și femei care participau la distracții intelectuale și alte distracții asociate în mod tradițional cu bărbații.[13]
Galerie
[modificare | modificare sursă]-
Un joc de crochet (1872)
-
Sarah Bernhart (1875)
-
Autoportret, 18 ani (1876)
-
Portretul lui Jeanne Samary
-
Matin d'avril, Place de la Concorde, Paris (1894)
-
Au piano ( circa 1880)
-
Flora (1913)
-
Portretul doamnei B. ( circa 1900)
-
Sarah Bernhardt
-
Fernand Desmoulin după Louise Abbéma, Parisienne, după 1886, gravură, Departamentul de colecții de imagini, Biblioteca Națională de Artă, Washington, DC
Referințe
[modificare | modificare sursă]- ^ https://mix-n-match.toolforge.org/#/entry/115926390 Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ a b Louise Catherine Léonie Abbema, Baza de date Léonore, accesat în
- ^ a b c d Louise Catherine Léonie AbbÉma (în franceză), annuaire prosopographique: la France savante
- ^ a b Autoritatea BnF, accesat în
- ^ , p. 25 http://archives.paris.fr/arkotheque/visionneuse/visionneuse.php?arko=YTo2OntzOjQ6ImRhdGUiO3M6MTA6IjIwMjEtMDYtMTYiO3M6MTA6InR5cGVfZm9uZHMiO3M6MTE6ImFya29fc2VyaWVsIjtzOjQ6InJlZjEiO2k6NDtzOjQ6InJlZjIiO2k6MzAwNzU5O3M6MTY6InZpc2lvbm5ldXNlX2h0bWwiO2I6MTtzOjIxOiJ2aXNpb25uZXVzZV9odG1sX21vZGUiO3M6NDoicHJvZCI7fQ==#uielem_move=-781%2C-446&uielem_islocked=1&uielem_zoom=143&uielem_brightness=0&uielem_contrast=0&uielem_isinverted=0&uielem_rotate=F Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ RKDartists, accesat în
- ^ RKDartists, accesat în
- ^ Autoritatea BnF, accesat în
- ^ a b Aurora: The Journal of the History of Art. Aurora. . p. 62.
- ^ a b „Louise Abbéma | National Museum of Women in the Arts”. nmwa.org (în engleză). Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Taranow, Gerda (). The Bernhardt Hamlet: culture and context. P. Lang. ISBN 0-8204-2335-1.
- ^ Summers, Clude J. (). The Queer Encyclopedia of the Visual Arts. San Francisco, CA: Cleis. p. 2. ISBN 1573441910.
- ^ a b c Geyer, Andrea. „Revolt, They Said”. www.andreageyer.info. Accesat în .
- ^ "Dictionary of Women Artists(d)" Edited by Gaze, Delia. Fitzroy Dearborn Publishers 1997, pp161-165.
- ^ Madeline, Laurence (). Women artists in Paris, 1850-1900. Yale University Press. ISBN 978-0300223934.
- ^ Laura R. Prieto. At Home in the Studio: The Professionalization of Women Artists in America. Harvard University Press; 2001. ISBN: 978-0-674-00486-3. pp. 145–146.
- ^ Laura R. Prieto. At Home in the Studio: The Professionalization of Women Artists in America. Harvard University Press; 2001. ISBN: 978-0-674-00486-3. p. 160–161.
- ^ Kathryn Brown. Women Readers in French Painting 1870-1890: A Space for the Imagination. Ashgate Publishing, Ltd.; 2012. ISBN: 978-1-4094-0875-8. p. 209.