spectru
Etimologie
Din franceză spectre, germană Spektrum.
Pronunție
- AFI: /'spek.tru/
Substantiv
Declinarea substantivului spectru | ||
n. | Singular | Plural |
Nominativ-Acuzativ | spectru | spectre |
Articulat | spectrul | spectrele |
Genitiv-Dativ | spectrului | spectrelor |
Vocativ | spectrule | spectrelor |
- ansamblu de valori fizice pe care le poate lua, în condiții determinate, o mărime dată.
- ansamblul imaginilor obținute prin descompunerea, cu un instrument optic, a radiației electromagnetice complexe.
- totalitatea liniilor de fluid în mișcare, a liniilor de câmp dintr-un magnet etc.
- totalitate a radiațiilor electromagnetice ale unui corp ceresc, dispuse în funcție de lungimea lor de undă sau de frecvență (și înregistrate).
- fantasmă, fantomă.
- (fig.) ceea ce produce îngrijorare, spaimă; pericol iminent.
Cuvinte compuse
Traduceri
Traduceri
Referințe
- DEX '98 via DEX online