Manuel Oribe
Manuel Oribe | ||||||||
![]() | ||||||||
![]() | ||||||||
2. prezident Východného štátu Uruguaj | ||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
V úrade 1. marec 1835 – 24. október 1838 | ||||||||
| ||||||||
Bývalý prezident Východného štátu Uruguaj samozvaný protiprezident | ||||||||
V úrade 16. február 1843 – 8. október 1852 | ||||||||
| ||||||||
Biografické údaje | ||||||||
Narodenie | 26. august 1792 Montevideo, Miestokráľovstvo Río de la Plata (súčasný Uruguaj) | |||||||
Úmrtie | 12. november 1857 (65 rokov) Montevideo, Uruguaj | |||||||
Politická strana | Národná strana | |||||||
Profesia | vojak, politik | |||||||
Národnosť | uruguajská | |||||||
Rodina | ||||||||
Manželka |
Agustina Contucciová Oribeová | |||||||
Deti | 4 | |||||||
Odkazy | ||||||||
![]() | Manuel Oribe (multimediálne súbory) | |||||||
Manuel Ceferino Oribe y Viana, známy ako Manuel Oribe (* 26. august 1792, Montevideo – † 12. november 1857, Montevideo) bol uruguajský politik a vojak. Bol druhým prezidentom Uruguaja, neskôr sa počas občianskej vojny v Uruguaji sám vyhlásil za protiprezidenta a vládol tak súčasne s ústavne zvolenými prezidentmi. Oribe patrí medzi najvýznamnejších predstaviteľov počiatkov Uruguaja a jeho boja za nezávislosť. Stal sa zakladateľom a hlavným predstaviteľom tradičného uruguajského politického subjektu Národná strana, ktorá je do súčasnosti v uruguajskom parlamente.[1]
Životopis
[upraviť | upraviť zdroj]Pochádzal z vojenskej a politickej rodiny, medzi jeho predkov patril i prvý guvernér Montevidea José Joaquín de Viana. Radil sa tak k mestskej elite a bol tým pádom úplným opakom ďalšieho bojovníka za nezávislosť Uruguaja a súčasne prvého prezidenta krajiny Fructuosa Riveru, ktorý pochádzal z vidieka, kde bola tiež jeho hlavná bašta podporovateľov. Oribe pôvodne patril, podobne ako viacerí významní bojovníci za nezávislosť Uruguaja, k vojsku José Gervasia Artigasa. Toto neúspešne bojovalo proti Portugalcom z Brazílie, ktorí v roku 1816 napadli a obsadili územie súčasného Uruguaja (vtedy nazývané Banda Oriental, teda Východný breh). Po Artigasovej porážke sa Oribe a niektorí ďalší bojovníci pridali na stranu Spojených provincii La Platy, kde našli útočisko. V roku 1825 sa Oribe spolu s Juanom Antoniom Lavallejom postavil na čelo malej skupiny, ktorá mala začať bojovať proti okupácii Banda Oriental. Skupina dostala pomenovanie Treinta y Tres Orientales, teda Tridsaťtri orientálcov, resp. Tridsaťtri východniarov a to podľa počtu svojich členov.[2] Bola podporovaná Spojenými provinciami La Platy, ktoré mali záujem o znovupripojenie územia Banda Oriental. Po vylodení sa však skupina rozrástla, až sa z nej stala pomerne významná vojenská sila. Pridal sa k nej aj kolaborant s okupantmi, no súčasne jeden z bývalých Artigasových veliteľov Fructuoso Rivera a spoločne postupne z Banda Oriental okupantov vytlačili. Územie sa im však k Spojeným provinciám La Platy nepodarilo po zásahu Veľkej Británie pripojiť a tak Spojené provincie La Platy vyhlásili Brazílii vojnu, ktorú po nakoniec vyhrali. Napriek tomu ani potom si územie Banda Oriental nepričlenili Spojené provincie k svojmu, znova po zásahu Veľkej Británie, ktorá prinútila obe bojujúce strany uznať nezávislosť Banda Oriental ako Uruguaja.[3]
Najväčšiu podporu v novom štáte však získal Rivera, ktorý sa v novembri 1830 stal historicky prvým prezidentom Uruguaja. Po viacerých vnútorných konfliktoch sa Rivera rozhodol vyhlásiť v roku 1835 voľby, ktoré vyhral práve Oribe a stal sa tak druhým prezidentom Uruguaja. Krátko po nástupe do funkcie sa dostal do konfliktu s Riverom, ktorý fakticky vládol vidieku, čomu sa Oribe snažil zabrániť. Začala tak občianska vojna. Oribe založil v tomto období Národnú stranu (Partido Nacional), zvanú tiež Biela strana (Partido Blanco), ktorá bola protikladom k strane Colorado, teda Červenej strane, ktorú viedol Rivera. Kvôli vojenským povinnostiam sa v roku 1838 Oribe funkcie prezidenta vzdal. Podporu v občianskej vojne hľadal opäť v susedných Spojených provinciách La Platy, podobne aj Rivera hľadal podporu v zahraničí, no v Európe. Počas konfliktu bol Rivera zvolený opäť za prezidenta, po skončení jeho mandátu sa však Oribe vyhlásil sám za protiprezidenta a krajina tak mala súčasne dvoch prezidentov. Občiansku vojnu nakoniec vyhrala strana Colorado, no už bez Riveru, ktorý medzi tým skončil v exile. Rozhodujúci vplyv v Uruguaji však v skutočnosti získali cudzie štáty. V ďalších rokoch sa Oribe ešte aktívne podieľal na vnútornej politike, no žiadny oficiálny post už nezastával. Zomrel v Montevideu, kde je aj pochovaný.[4]
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ Manuel Oribe [online]. biografiasyvidas.com, [cit. 2019-01-06]. Dostupné online.
- ↑ Manuel Oribe [online]. laguia2000.com, [cit. 2019-01-06]. Dostupné online.
- ↑ MANUEL ORIBE [online]. lagazeta.com.ar, [cit. 2019-01-06]. Dostupné online.
- ↑ Manuel Oribe [online]. buscabiografias.com, [cit. 2019-01-06]. Dostupné online.
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Commons ponúka multimediálne súbory na tému Manuel Oribe