El buit deixat pels moriscos al Regne de València es va notar en la despoblació, la disminució co... more El buit deixat pels moriscos al Regne de València es va notar en la despoblació, la disminució considerable de la força de treball i en la menor recaptació d'impostos. Això afectà i perjudicà seriosament les rendes dels senyors i l'economia en general. Per això, després de l'expulsió, el territori valencià cercà una necessària i ràpida repoblació, i fou així com a la Vall de Gallinera arribà gent de Mallorca baix el patrocini del VII duc de Gandia, Carles de Borja i Centelles. La fundació del convent fou una conseqüència directa de l'expulsió dels moriscos d'aquestes terres i de la necessitat de cuidar la fe cristiana davant dels pobladors nouvinguts. El 10 de maig de 1611, el duc Carles de Borja, es va reunir a València amb el seu germà, el vicari general de l'arquebisbat, Baltasar de Borja, a fi de convéncer els franciscans en la seua pretensió de fundar un convent religiós…
El procés de reconquesta i repoblació medieval no solament no va ser un passeig militar dels cris... more El procés de reconquesta i repoblació medieval no solament no va ser un passeig militar dels cristians sinó que va estar farcit de pactes, aixecaments, enganys i traïcions, els quals són fets protagonitzats per persones concretes, amb noms i cognoms. Una figura cabdal d’aquests esdeveniments a les comarques del sud del País Valencià va ser el cabdill Al-Azraq, cap de dues rebel•lions contra Jaume I (1247-1258 i 1276), el seu millor antagonista
i quasi de la mateixa edat, tots dos. Circumstàncies, a més a més, que s’emmarquen en el procés peninsular. Donaria el tàndem per a una bona novella o una minisèrie de televisió.
De tot açò, i més, en parla el llibre de José Lull, ben documentat i escrit amb rigor, malgrat que l’autor afirma en el pròleg que és una obra de divulgació, i que ha volgut solament fer una síntesi dels treballs dels autèntics especialistes en el tema com Bañó, Barceló, Burns,
Momblanc i Torró. Ha complit amb el que afirma al pròleg, però li ha sortit un llibre interessant i diferent. Per les seues pàgines desfilen el tractat del Pouet, els castells d’Ambra, Perputxent, Alcalà, Castells de Castells, Llutxent, Guadalest..., els quals encara
es conserven bastant en peu –d’aquella manera, però donant testimoni encara–, les nombroses expedicions de moros i cristians, els moviments de Jaume I, la rebel•lió de 1276, fonamental per a les comarques nostres, i l’atac a Alcoi de 1276 –en el qual va morir Al-Azraq– i la “desfeta de la Canal”, etc. Tot adobat amb les oportunes cites de les grans
cròniques medievals catalanes per situar i interpretar correctament els fets. Aventura i fins i tot hipòtesis sobre el vocabulari popular: als habitants de la Marina els diuen “blavets” perquè el nom d’Al-Azraq, senyor d’aquestes terres, vol dir “el blau” o “d’ulls blaus”; o per fer por els xiquets se’ls diu que vindrà no el “moro Musa” sinó el “Drac”, nom sintètic
i deformat del cabdill musulmà. En definitiva, una bona aportació a la celebració del vuitè centenari del naixement de Jaume I, fundador del Regne de València. Li desitgem molt
d’èxit. Se’l mereix. (review by Francesc-X Blay Meseguer – Espai del Llibre 11, 2009)
J. E. Arias: "La deformidad caudata de la estrella heráldica de Gandía identifica la nova 1572" -... more J. E. Arias: "La deformidad caudata de la estrella heráldica de Gandía identifica la nova 1572" - J. A. Belmonte: "La investigación arqueoastronómica. Apuntes culturales, metodológicos y epistemológicos" - C. Esteban: "Arqueoastronomía en tierras levantinas " - J. Galindo: "De Supernovas y Tránsitos de Venus: ¿Evidencias de observación en Mesoamérica Prehispánica?" - M. Hoskin: "¿Por qué algunas tumbas megalíticas europeas miran hacia el este y otras hacia el oeste?" - S. Iwaniszewski: "La interpretación arqueoastronómica de la "Piedra del Gigante" de Orizaba y de la "Piedra Semilla" ("Relieve Solsticial") de Tomacoco" - M. A. Izquierdo y J. D. Morales: "El instrumental astronómico prehispánico en la Cultura Muisca" - R. Krauss: "La orientación de los corredores en las pirámides egipcias según John Herschel" - J. Lull: "Los cúmulos estelares en las listas decanales y relojes ramésidas en el antiguo Egipto" - J. Lull: "La alineación solar del convento franciscano de Benitaya en la Vall de Gallinera" - F. Pavía: "El conjunto arqueoastronómico de Ingá" - C. Ruggles: "Arqueoastronomía en Polinesia".
This work (‘The High Priests of Amun in the ‘wHm mswt’ Era and the Twenty-First Dynasty’) explore... more This work (‘The High Priests of Amun in the ‘wHm mswt’ Era and the Twenty-First Dynasty’) explores the chronological, genealogical and historical controversies from a very dark episode in ancient Egypt: the period at the end of the rule of Ramesses XI and the beginning of the Third Intermediate Period (XXI Dynasty). The research focuses on the role played by the Theban High Priests of Amun – a field of study so far neglected by other Egyptologists.
La astronomía fue una de las áreas del conocimiento que más desarrolló la civilización egipcia. S... more La astronomía fue una de las áreas del conocimiento que más desarrolló la civilización egipcia. Sus persistentes indagaciones en este campo han proporcionado un suntuoso legado científico. Uno de sus hallazgos más preciados es el calendario civil de 365 días, que durante miles de años resultó ser el más perfecto de la antigüedad y cuya evolución llevó a la creación del calendario que actualmente rige nuestras vidas. A los calendarios, relojes estelares, solares y clepsidras se les dedica en este libro una atención especial. Además, el autor nos descubre, mediante ejemplos prácticos y el análisis de antiguos textos egipcios de carácter cosmogónico, la percepción que tuvieron los egipcios del inicio, forma y fin del universo, muy influenciada, como no podría ser de otra suerte, por su compleja religión, que simbólicamente llevó esta cosmovisión a la arquitectura de los templos. José Lull analiza los techos astronómicos y los textos jeroglíficos y nos lleva de esta forma a un mejor entendimiento del cielo egipcio; explica su visión de los astros y fenómenos astronómicos más importantes y procede a la identificación de muchas de sus estrellas y constelaciones. Finalmente, en este trabajo se contemplan las principales alineaciones astronómicas efectuadas en diversas construcciones egipcias, como pirámides y templos, y se explica la función y simbolismo de las mismas.
After the death of the last of the ramessides, Smendes, Lord of Tanis, proclaimed himself Pharaoh... more After the death of the last of the ramessides, Smendes, Lord of Tanis, proclaimed himself Pharaoh, founded the XXI dynasty and initiated one of the most unknown but attractive periods in the history of Egypt, the Third Intermediate Period. This book deals with the burials in the Valley of the Kings in the 21st – 30th Dynasties of Egypt, when they were not used by the rulers anymore. Through detailed investigation of the tombs and the hieroglyphes, the author has tried to identify the individuals buried in these tombs. The royal New Kingdom tombs were taken as a reference point and a comparison with the texts and iconography was established. This enables a better understandong of the traditions that followed in the Third Intermediate Period and naturally the changes that had taken place in the choice of the religious compendiums and representations associated with this period.
La cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània pe... more La cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània peninsular. A causa de l’abundància inusual d’art moble respecte a altres jaciments propers, es pot sospitar que el lloc haguera pogut tindre alguna significació especial possiblement com a santuari vinculat –tal vegada– a la fertilitat representada per l’inici de la primavera: l’època que es manifestaria amb temperatures menys acusades, nous recursos i migracions temporals.
Lull, José. Un cono funerario de la dinastía XXVI procedente de TT 410 (El-Asasif, Tebas Oeste). SAGVNTVM. Papeles del Laboratorio de Arqueología; Vol 37 (2005); 167-169., Oct 20, 2011
The study of ancient sacred sources permits us to say that the ancient Egyptians had a complete s... more The study of ancient sacred sources permits us to say that the ancient Egyptians had a complete set of constellations covering the whole sky that could be seen from Egyptian latitudes. There were two dominant groups, one (probably) in the southern sky and another for northern declinations. The northern sky, as beautifully represented in some New Kingdom tomb ceilings, was full of constellations. These took the form of a lion, a crocodile, a bull's foreleg (sometimes a complete Bull), or a female hippopotamus. The southern group was essentially formed by a belt of 'constellations' known as the decans, individual stars or asterisms whose heliacal rising was presumably used for time-keeping, at least from the end of the Old Kingdom (c. 2200 B.C.), if not earlier, since some decanal stars or constellations, such as sJI} (Sah) or spdt (Sopdet), are already mentioned in the Pyramid Texts. We know this group from the diagonal star-clocks decorating coffin lids (17 have so far come to light) of the First Intermediate Period and the Middle Kingdom, and also from later tombs and temple ceilings, including the famous Zodiac of Denderah (c. 50 B.C.). The system needed to be updated during the Middle Kingdom (c. 1850 B.C.) when the decanal star-clocks were presumably developed, although information about them has been obtained only from a later source known as the Cosmology ofNut, with two relevant extant copies in the cenotaph of Sethy I at Abydos and in the tomb of Ramesses IV (Kings'Valley 2, hereafter KV2). However, in the New Kingdom (c. 1500 B.C.), the decans were no longer useful for time-keeping, due to the wandering character of the civil year, and a new system was developed, using only the meridian (or near-meridian) transit of certain stars, belonging in some cases to huge constellations, such as the Female Hippopotamus (rrt) or the Giant (nb.t), and in others to asterisms. These star charts have been found in the tombs of the last Ramesside pharaohs (c. 1100 B.C.; hence the name "Ramesside clocks or star-charts") in the Valley of the Kings (notably Ramesses VI, VII and IX; KV9, I and 6, respectively), where they were painted for the benefit of the deceased king. The number and variety of documents of astronomical character substantially increases during the New Kingdom and after. As we have mentioned, astronomical ceilings began to depict a complicated pattern, or 'celestial diagram' as it is frequently called, in which lists of stars were combined with actual representations of both southern constellations, such as Sah, Sopdet, sit/srt (Sit or Seret, the Sheep) or wiJ (Wia, the Boat), and northern ones such as mshtyw (Meskhetyu, the Foreleg), msi (the Lion) or rnw(Anu, a falcon-head god). The best preserved, which could be considered masterpieces of Egyptian art, are those found at Thebes in the tomb of Senenmut
... | Ayuda. Astronomía en el antiguo Egipto. Información general. Autores: José Lull; Editores: ... more ... | Ayuda. Astronomía en el antiguo Egipto. Información general. Autores: José Lull; Editores: Universitat de València; Año de publicación: 2005; País: España; Idioma: Español; ISBN : 84-370-6049-4; ¿En qué Biblioteca Universitaria española puedo encontrar este libro? ( REBIUN ...
The problem of the alleged long coregency between Amenhotep III and Amenhotep IV / Akhenaten has ... more The problem of the alleged long coregency between Amenhotep III and Amenhotep IV / Akhenaten has been discussed from different approaches: from the archaeological, artistic, political and religious point of view. With our present knowledge, however, we believe it is time to make an approach to the question of the transition between Amenhotep III and Amenhotep IV / Akhenaten, from the chronological perspective, taking into account not only the relative chronology, trying to sort out and make sense of some of the dated documents of these monarchs, but also from the absolute chronology.
[Das Grab DB 320 ist eines der bekanntesten der thebanischen Nekropole, vor allem, weil es währen... more [Das Grab DB 320 ist eines der bekanntesten der thebanischen Nekropole, vor allem, weil es während der XXI Dynastie in einer Mumien-Cachette wichtiger Persönlichkeiten der XVII Dynastie, des Neuen Reiches und der frühen Dritten Zwischenzeit wird. Allerdings wird es noch diskutiert, wer der ursprüngliche Besitzer war (Königin Inithapi, Königin Ahmose-Nefertary, HPA Painedjem II, etc.). Nach mehreren Hypothesen, deuten die Beweise darauf hin, daβ DB 320 ein Grab der späten siebzehnten oder, höchstwahrscheinlich, der frühen achtzehnten Dynastie ist und später in das Grab für Pinudjem II, ein Teil seiner Familie und Mumien des ägyptischen Könighaus und Adel umgewandelt (und vielleicht vergrößert) wurde.
The tomb DB 320 is one of the best known of the Theban necropolis, mainly because it becomes during Dynasty XXI in a cache of mummies of important personages of the dynasty XVII, New Kingdom and early Third Intermediate Period. However, there is still discussion about who was the original owner (queen Inhapi, queen Ahmose-Nefertary, HPA Pinudjem II, etc.). After multiple hypotheses, the evidence suggests that Db 320 is a tomb of the late Seventeenth or, most probably, early Eighteenth Dynasty, later converted (and perhaps enlarged) into a tomb for Pinudjem II, part of his family, and mummies of the Egyptian royalty and nobility
La dinastía XVIII constituye una de las épocas más atractivas de la historia del Egipto antiguo. ... more La dinastía XVIII constituye una de las épocas más atractivas de la historia del Egipto antiguo. Desde el punto de vista social, económico, religioso y cultural, hallamos para este período numerosos documentos, tanto textuales como monumentales, que nos ayudan a comprender mejor un mundo lejano en el tiempo al que podemos acercarnos con las herramientas de la egiptología.
ISIMU, Revista sobre Oriente Próximo y Egipto en la antigüedad, 2016
El estudio de Masaharta sirve para introducirnos en la dinámica que parece regir el nombramiento ... more El estudio de Masaharta sirve para introducirnos en la dinámica que parece regir el nombramiento de los Primer Sacerdote de Amón tebanos durante el gobierno de Painedjem I, modelo que después será igualmente aplicado durante el mandato de Menkheperra. La documentación existente de Masaharta y su análisis sirve, además, para ampliar nuestro conocimiento sobre el origen de la familia de sacerdotes que dominaron el ámbito tebano durante la dinastía XXI.
Masaharta serves to introduce us to the dynamic that seems to govern the appointment of the Theban High Priest of Amun during the government of Pinudjem I, model that will also be applied later during the mandate of HPA and King Menkheperre. Masaharta existing documentation and its analysis also serves to expand our understanding of the origin of the family of priests who dominated the Theban area during XXIst Dynasty.
Revista de La Safor (Annuari del CEIC Alfons el Vell), 2016
La Cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània pe... more La Cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània peninsular. A causa de la seua inusual abundància en art moble respecte a altres jaciments pròxims podem sospitar que el lloc poguera haver tingut alguna significació especial, actuant potser a manera de santuari, tal vegada vinculat a la fertilitat. Amb aquest estudi arqueoastronòmic vam demostrar com la sala més profunda de la cova marca perfectament els equinoccis i, amb això, l'inici de la primavera, època que es manifestaria amb temperatures menys acusades, nous recursos i migracions temporals. Per això, podem suggerir que l'alineació solar equinoccial, com a marcador estacional, va poder aportar a la cova un element diferenciador afegit perquè aquesta tinguera aquest caràcter sacre.
La historia de Sinuhé constituye la composición literaria más conocida del antiguo Egipto y es un... more La historia de Sinuhé constituye la composición literaria más conocida del antiguo Egipto y es una de las obras maestras de la literatura egipcia. Las múltiples copias que existen demuestran la popularidad que en época faraónica tuvo este texto. Con el fin de adentrarse en el complejo arte de la escritura, una y otra vez fue empleado como modelo por los aprendices de escriba, razón por la que a nosotros han llegado hasta 28 óstraca y 7 papiros que recogen diversas partes del relato. De ningún otro texto literario egipcio poseemos tal cantidad de copias.
El buit deixat pels moriscos al Regne de València es va notar en la despoblació, la disminució co... more El buit deixat pels moriscos al Regne de València es va notar en la despoblació, la disminució considerable de la força de treball i en la menor recaptació d'impostos. Això afectà i perjudicà seriosament les rendes dels senyors i l'economia en general. Per això, després de l'expulsió, el territori valencià cercà una necessària i ràpida repoblació, i fou així com a la Vall de Gallinera arribà gent de Mallorca baix el patrocini del VII duc de Gandia, Carles de Borja i Centelles. La fundació del convent fou una conseqüència directa de l'expulsió dels moriscos d'aquestes terres i de la necessitat de cuidar la fe cristiana davant dels pobladors nouvinguts. El 10 de maig de 1611, el duc Carles de Borja, es va reunir a València amb el seu germà, el vicari general de l'arquebisbat, Baltasar de Borja, a fi de convéncer els franciscans en la seua pretensió de fundar un convent religiós…
El procés de reconquesta i repoblació medieval no solament no va ser un passeig militar dels cris... more El procés de reconquesta i repoblació medieval no solament no va ser un passeig militar dels cristians sinó que va estar farcit de pactes, aixecaments, enganys i traïcions, els quals són fets protagonitzats per persones concretes, amb noms i cognoms. Una figura cabdal d’aquests esdeveniments a les comarques del sud del País Valencià va ser el cabdill Al-Azraq, cap de dues rebel•lions contra Jaume I (1247-1258 i 1276), el seu millor antagonista
i quasi de la mateixa edat, tots dos. Circumstàncies, a més a més, que s’emmarquen en el procés peninsular. Donaria el tàndem per a una bona novella o una minisèrie de televisió.
De tot açò, i més, en parla el llibre de José Lull, ben documentat i escrit amb rigor, malgrat que l’autor afirma en el pròleg que és una obra de divulgació, i que ha volgut solament fer una síntesi dels treballs dels autèntics especialistes en el tema com Bañó, Barceló, Burns,
Momblanc i Torró. Ha complit amb el que afirma al pròleg, però li ha sortit un llibre interessant i diferent. Per les seues pàgines desfilen el tractat del Pouet, els castells d’Ambra, Perputxent, Alcalà, Castells de Castells, Llutxent, Guadalest..., els quals encara
es conserven bastant en peu –d’aquella manera, però donant testimoni encara–, les nombroses expedicions de moros i cristians, els moviments de Jaume I, la rebel•lió de 1276, fonamental per a les comarques nostres, i l’atac a Alcoi de 1276 –en el qual va morir Al-Azraq– i la “desfeta de la Canal”, etc. Tot adobat amb les oportunes cites de les grans
cròniques medievals catalanes per situar i interpretar correctament els fets. Aventura i fins i tot hipòtesis sobre el vocabulari popular: als habitants de la Marina els diuen “blavets” perquè el nom d’Al-Azraq, senyor d’aquestes terres, vol dir “el blau” o “d’ulls blaus”; o per fer por els xiquets se’ls diu que vindrà no el “moro Musa” sinó el “Drac”, nom sintètic
i deformat del cabdill musulmà. En definitiva, una bona aportació a la celebració del vuitè centenari del naixement de Jaume I, fundador del Regne de València. Li desitgem molt
d’èxit. Se’l mereix. (review by Francesc-X Blay Meseguer – Espai del Llibre 11, 2009)
J. E. Arias: "La deformidad caudata de la estrella heráldica de Gandía identifica la nova 1572" -... more J. E. Arias: "La deformidad caudata de la estrella heráldica de Gandía identifica la nova 1572" - J. A. Belmonte: "La investigación arqueoastronómica. Apuntes culturales, metodológicos y epistemológicos" - C. Esteban: "Arqueoastronomía en tierras levantinas " - J. Galindo: "De Supernovas y Tránsitos de Venus: ¿Evidencias de observación en Mesoamérica Prehispánica?" - M. Hoskin: "¿Por qué algunas tumbas megalíticas europeas miran hacia el este y otras hacia el oeste?" - S. Iwaniszewski: "La interpretación arqueoastronómica de la "Piedra del Gigante" de Orizaba y de la "Piedra Semilla" ("Relieve Solsticial") de Tomacoco" - M. A. Izquierdo y J. D. Morales: "El instrumental astronómico prehispánico en la Cultura Muisca" - R. Krauss: "La orientación de los corredores en las pirámides egipcias según John Herschel" - J. Lull: "Los cúmulos estelares en las listas decanales y relojes ramésidas en el antiguo Egipto" - J. Lull: "La alineación solar del convento franciscano de Benitaya en la Vall de Gallinera" - F. Pavía: "El conjunto arqueoastronómico de Ingá" - C. Ruggles: "Arqueoastronomía en Polinesia".
This work (‘The High Priests of Amun in the ‘wHm mswt’ Era and the Twenty-First Dynasty’) explore... more This work (‘The High Priests of Amun in the ‘wHm mswt’ Era and the Twenty-First Dynasty’) explores the chronological, genealogical and historical controversies from a very dark episode in ancient Egypt: the period at the end of the rule of Ramesses XI and the beginning of the Third Intermediate Period (XXI Dynasty). The research focuses on the role played by the Theban High Priests of Amun – a field of study so far neglected by other Egyptologists.
La astronomía fue una de las áreas del conocimiento que más desarrolló la civilización egipcia. S... more La astronomía fue una de las áreas del conocimiento que más desarrolló la civilización egipcia. Sus persistentes indagaciones en este campo han proporcionado un suntuoso legado científico. Uno de sus hallazgos más preciados es el calendario civil de 365 días, que durante miles de años resultó ser el más perfecto de la antigüedad y cuya evolución llevó a la creación del calendario que actualmente rige nuestras vidas. A los calendarios, relojes estelares, solares y clepsidras se les dedica en este libro una atención especial. Además, el autor nos descubre, mediante ejemplos prácticos y el análisis de antiguos textos egipcios de carácter cosmogónico, la percepción que tuvieron los egipcios del inicio, forma y fin del universo, muy influenciada, como no podría ser de otra suerte, por su compleja religión, que simbólicamente llevó esta cosmovisión a la arquitectura de los templos. José Lull analiza los techos astronómicos y los textos jeroglíficos y nos lleva de esta forma a un mejor entendimiento del cielo egipcio; explica su visión de los astros y fenómenos astronómicos más importantes y procede a la identificación de muchas de sus estrellas y constelaciones. Finalmente, en este trabajo se contemplan las principales alineaciones astronómicas efectuadas en diversas construcciones egipcias, como pirámides y templos, y se explica la función y simbolismo de las mismas.
After the death of the last of the ramessides, Smendes, Lord of Tanis, proclaimed himself Pharaoh... more After the death of the last of the ramessides, Smendes, Lord of Tanis, proclaimed himself Pharaoh, founded the XXI dynasty and initiated one of the most unknown but attractive periods in the history of Egypt, the Third Intermediate Period. This book deals with the burials in the Valley of the Kings in the 21st – 30th Dynasties of Egypt, when they were not used by the rulers anymore. Through detailed investigation of the tombs and the hieroglyphes, the author has tried to identify the individuals buried in these tombs. The royal New Kingdom tombs were taken as a reference point and a comparison with the texts and iconography was established. This enables a better understandong of the traditions that followed in the Third Intermediate Period and naturally the changes that had taken place in the choice of the religious compendiums and representations associated with this period.
La cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània pe... more La cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània peninsular. A causa de l’abundància inusual d’art moble respecte a altres jaciments propers, es pot sospitar que el lloc haguera pogut tindre alguna significació especial possiblement com a santuari vinculat –tal vegada– a la fertilitat representada per l’inici de la primavera: l’època que es manifestaria amb temperatures menys acusades, nous recursos i migracions temporals.
Lull, José. Un cono funerario de la dinastía XXVI procedente de TT 410 (El-Asasif, Tebas Oeste). SAGVNTVM. Papeles del Laboratorio de Arqueología; Vol 37 (2005); 167-169., Oct 20, 2011
The study of ancient sacred sources permits us to say that the ancient Egyptians had a complete s... more The study of ancient sacred sources permits us to say that the ancient Egyptians had a complete set of constellations covering the whole sky that could be seen from Egyptian latitudes. There were two dominant groups, one (probably) in the southern sky and another for northern declinations. The northern sky, as beautifully represented in some New Kingdom tomb ceilings, was full of constellations. These took the form of a lion, a crocodile, a bull's foreleg (sometimes a complete Bull), or a female hippopotamus. The southern group was essentially formed by a belt of 'constellations' known as the decans, individual stars or asterisms whose heliacal rising was presumably used for time-keeping, at least from the end of the Old Kingdom (c. 2200 B.C.), if not earlier, since some decanal stars or constellations, such as sJI} (Sah) or spdt (Sopdet), are already mentioned in the Pyramid Texts. We know this group from the diagonal star-clocks decorating coffin lids (17 have so far come to light) of the First Intermediate Period and the Middle Kingdom, and also from later tombs and temple ceilings, including the famous Zodiac of Denderah (c. 50 B.C.). The system needed to be updated during the Middle Kingdom (c. 1850 B.C.) when the decanal star-clocks were presumably developed, although information about them has been obtained only from a later source known as the Cosmology ofNut, with two relevant extant copies in the cenotaph of Sethy I at Abydos and in the tomb of Ramesses IV (Kings'Valley 2, hereafter KV2). However, in the New Kingdom (c. 1500 B.C.), the decans were no longer useful for time-keeping, due to the wandering character of the civil year, and a new system was developed, using only the meridian (or near-meridian) transit of certain stars, belonging in some cases to huge constellations, such as the Female Hippopotamus (rrt) or the Giant (nb.t), and in others to asterisms. These star charts have been found in the tombs of the last Ramesside pharaohs (c. 1100 B.C.; hence the name "Ramesside clocks or star-charts") in the Valley of the Kings (notably Ramesses VI, VII and IX; KV9, I and 6, respectively), where they were painted for the benefit of the deceased king. The number and variety of documents of astronomical character substantially increases during the New Kingdom and after. As we have mentioned, astronomical ceilings began to depict a complicated pattern, or 'celestial diagram' as it is frequently called, in which lists of stars were combined with actual representations of both southern constellations, such as Sah, Sopdet, sit/srt (Sit or Seret, the Sheep) or wiJ (Wia, the Boat), and northern ones such as mshtyw (Meskhetyu, the Foreleg), msi (the Lion) or rnw(Anu, a falcon-head god). The best preserved, which could be considered masterpieces of Egyptian art, are those found at Thebes in the tomb of Senenmut
... | Ayuda. Astronomía en el antiguo Egipto. Información general. Autores: José Lull; Editores: ... more ... | Ayuda. Astronomía en el antiguo Egipto. Información general. Autores: José Lull; Editores: Universitat de València; Año de publicación: 2005; País: España; Idioma: Español; ISBN : 84-370-6049-4; ¿En qué Biblioteca Universitaria española puedo encontrar este libro? ( REBIUN ...
The problem of the alleged long coregency between Amenhotep III and Amenhotep IV / Akhenaten has ... more The problem of the alleged long coregency between Amenhotep III and Amenhotep IV / Akhenaten has been discussed from different approaches: from the archaeological, artistic, political and religious point of view. With our present knowledge, however, we believe it is time to make an approach to the question of the transition between Amenhotep III and Amenhotep IV / Akhenaten, from the chronological perspective, taking into account not only the relative chronology, trying to sort out and make sense of some of the dated documents of these monarchs, but also from the absolute chronology.
[Das Grab DB 320 ist eines der bekanntesten der thebanischen Nekropole, vor allem, weil es währen... more [Das Grab DB 320 ist eines der bekanntesten der thebanischen Nekropole, vor allem, weil es während der XXI Dynastie in einer Mumien-Cachette wichtiger Persönlichkeiten der XVII Dynastie, des Neuen Reiches und der frühen Dritten Zwischenzeit wird. Allerdings wird es noch diskutiert, wer der ursprüngliche Besitzer war (Königin Inithapi, Königin Ahmose-Nefertary, HPA Painedjem II, etc.). Nach mehreren Hypothesen, deuten die Beweise darauf hin, daβ DB 320 ein Grab der späten siebzehnten oder, höchstwahrscheinlich, der frühen achtzehnten Dynastie ist und später in das Grab für Pinudjem II, ein Teil seiner Familie und Mumien des ägyptischen Könighaus und Adel umgewandelt (und vielleicht vergrößert) wurde.
The tomb DB 320 is one of the best known of the Theban necropolis, mainly because it becomes during Dynasty XXI in a cache of mummies of important personages of the dynasty XVII, New Kingdom and early Third Intermediate Period. However, there is still discussion about who was the original owner (queen Inhapi, queen Ahmose-Nefertary, HPA Pinudjem II, etc.). After multiple hypotheses, the evidence suggests that Db 320 is a tomb of the late Seventeenth or, most probably, early Eighteenth Dynasty, later converted (and perhaps enlarged) into a tomb for Pinudjem II, part of his family, and mummies of the Egyptian royalty and nobility
La dinastía XVIII constituye una de las épocas más atractivas de la historia del Egipto antiguo. ... more La dinastía XVIII constituye una de las épocas más atractivas de la historia del Egipto antiguo. Desde el punto de vista social, económico, religioso y cultural, hallamos para este período numerosos documentos, tanto textuales como monumentales, que nos ayudan a comprender mejor un mundo lejano en el tiempo al que podemos acercarnos con las herramientas de la egiptología.
ISIMU, Revista sobre Oriente Próximo y Egipto en la antigüedad, 2016
El estudio de Masaharta sirve para introducirnos en la dinámica que parece regir el nombramiento ... more El estudio de Masaharta sirve para introducirnos en la dinámica que parece regir el nombramiento de los Primer Sacerdote de Amón tebanos durante el gobierno de Painedjem I, modelo que después será igualmente aplicado durante el mandato de Menkheperra. La documentación existente de Masaharta y su análisis sirve, además, para ampliar nuestro conocimiento sobre el origen de la familia de sacerdotes que dominaron el ámbito tebano durante la dinastía XXI.
Masaharta serves to introduce us to the dynamic that seems to govern the appointment of the Theban High Priest of Amun during the government of Pinudjem I, model that will also be applied later during the mandate of HPA and King Menkheperre. Masaharta existing documentation and its analysis also serves to expand our understanding of the origin of the family of priests who dominated the Theban area during XXIst Dynasty.
Revista de La Safor (Annuari del CEIC Alfons el Vell), 2016
La Cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània pe... more La Cova del Parpalló és un dels jaciments paleolítics més importants de la façana mediterrània peninsular. A causa de la seua inusual abundància en art moble respecte a altres jaciments pròxims podem sospitar que el lloc poguera haver tingut alguna significació especial, actuant potser a manera de santuari, tal vegada vinculat a la fertilitat. Amb aquest estudi arqueoastronòmic vam demostrar com la sala més profunda de la cova marca perfectament els equinoccis i, amb això, l'inici de la primavera, època que es manifestaria amb temperatures menys acusades, nous recursos i migracions temporals. Per això, podem suggerir que l'alineació solar equinoccial, com a marcador estacional, va poder aportar a la cova un element diferenciador afegit perquè aquesta tinguera aquest caràcter sacre.
La historia de Sinuhé constituye la composición literaria más conocida del antiguo Egipto y es un... more La historia de Sinuhé constituye la composición literaria más conocida del antiguo Egipto y es una de las obras maestras de la literatura egipcia. Las múltiples copias que existen demuestran la popularidad que en época faraónica tuvo este texto. Con el fin de adentrarse en el complejo arte de la escritura, una y otra vez fue empleado como modelo por los aprendices de escriba, razón por la que a nosotros han llegado hasta 28 óstraca y 7 papiros que recogen diversas partes del relato. De ningún otro texto literario egipcio poseemos tal cantidad de copias.
En el antiguo Egipto había una clase sacerdotal muy jerarquizada con una enorme variedad de funci... more En el antiguo Egipto había una clase sacerdotal muy jerarquizada con una enorme variedad de funciones. Entre los sacerdotes existía uno encargado de la observación de los astros cuyo cometido principal era la determinación de las horas. En este artículo intentaremos acercar al lector las principales características y funciones de aquel sacerdote egipcio, observador del cielo, que podemos asemejar a la figura del astrónomo.
Si hay un faraón al que debiéramos otorgar el título de mayor constructor en la era de las pirámi... more Si hay un faraón al que debiéramos otorgar el título de mayor constructor en la era de las pirámides, este no sería Khufu, el constructor de la Gran Pirámide, sino su padre Snefru, pues no sólo empleó más metros cúbicos de piedra que ningún otro faraón sino que, además, fue el primero en poseer una pirámide perfecta de caras lisas y en desarrollar la nueva tipología de complejos funerarios (con templo bajo, rampa, templo funerario, pirámide satélite y pirámide) que perduraría durante varios siglos
Revista Del Congres Internacional De Docencia Universitaria I Innovacio, Mar 9, 2015
In March 2013 UAB and Coursera signed an agreement for providing MOOC courses. To day (May 17th, ... more In March 2013 UAB and Coursera signed an agreement for providing MOOC courses. To day (May 17th, 2014), the UAB has taught two courses, a third one is currently going on, there are two more announced and two pending to publish. In this contribution we present the experience of the UAB: The daily work with Coursera, the platform management, how we treat our professors requests to create MOOCs, what support is provided to them, how quality is controlled, etc. The results obtained in the courses already finished are also analysed.
Los antiguos egipcios nos han legado documentos, en su mayor parte de carácter religioso y funera... more Los antiguos egipcios nos han legado documentos, en su mayor parte de carácter religioso y funerario, por los que podemos hacernos una idea aproximada de cuáles eran sus conocimientos astronómicos y su cosmovisión. El cielo estrellado sirvió como marco de referencia a muchas de las manifestaciones culturales del antiguo Egipto, por lo que la influencia directa o indirecta de la astronomía en la civilización egipcia la podemos hallar en ámbitos muy diversos, no sólo en su mundo funerario sino también desde la propia religión hasta en la arquitectura. En las siguientes líneas nos acercaremos a ese conocimiento astronómico realizando un recorrido a través de los textos cosmogónicos egipcios, del reflejo de sus concepciones cosmogónicas en su arquitectura, de las alineaciones astronómicas como hierofanías e imagen del orden cósmico, de sus sacerdotes astrónomos, de sus instrumentos astronómicos para medir el tiempo, y de su conocimiento de los cuerpos de la bóveda celeste.
Searching through a number of archaeological finds from a private collection in Barcelona, I came... more Searching through a number of archaeological finds from a private collection in Barcelona, I came across a beautifully made stone tool manufactured in a rare and crystalline material. The owner of this collection had acquired it through an inheritance and was unaware of its origin. In my opinion this is undoubtedly an extremely ancient stone tool made from Libyan Desert Silica Glass found in Western Egypt.
Uploads
i quasi de la mateixa edat, tots dos. Circumstàncies, a més a més, que s’emmarquen en el procés peninsular. Donaria el tàndem per a una bona novella o una minisèrie de televisió.
De tot açò, i més, en parla el llibre de José Lull, ben documentat i escrit amb rigor, malgrat que l’autor afirma en el pròleg que és una obra de divulgació, i que ha volgut solament fer una síntesi dels treballs dels autèntics especialistes en el tema com Bañó, Barceló, Burns,
Momblanc i Torró. Ha complit amb el que afirma al pròleg, però li ha sortit un llibre interessant i diferent. Per les seues pàgines desfilen el tractat del Pouet, els castells d’Ambra, Perputxent, Alcalà, Castells de Castells, Llutxent, Guadalest..., els quals encara
es conserven bastant en peu –d’aquella manera, però donant testimoni encara–, les nombroses expedicions de moros i cristians, els moviments de Jaume I, la rebel•lió de 1276, fonamental per a les comarques nostres, i l’atac a Alcoi de 1276 –en el qual va morir Al-Azraq– i la “desfeta de la Canal”, etc. Tot adobat amb les oportunes cites de les grans
cròniques medievals catalanes per situar i interpretar correctament els fets. Aventura i fins i tot hipòtesis sobre el vocabulari popular: als habitants de la Marina els diuen “blavets” perquè el nom d’Al-Azraq, senyor d’aquestes terres, vol dir “el blau” o “d’ulls blaus”; o per fer por els xiquets se’ls diu que vindrà no el “moro Musa” sinó el “Drac”, nom sintètic
i deformat del cabdill musulmà. En definitiva, una bona aportació a la celebració del vuitè centenari del naixement de Jaume I, fundador del Regne de València. Li desitgem molt
d’èxit. Se’l mereix. (review by Francesc-X Blay Meseguer – Espai del Llibre 11, 2009)
taking into account not only the relative chronology, trying to sort out and make sense of some of the dated documents of these monarchs, but also from the absolute chronology.
Dynastie ist und später in das Grab für Pinudjem II, ein Teil seiner Familie und Mumien des ägyptischen Könighaus und Adel umgewandelt (und vielleicht vergrößert) wurde.
The tomb DB 320 is one of the best known of the Theban necropolis, mainly because it becomes during Dynasty XXI in a cache of mummies of important personages of the dynasty XVII, New Kingdom and early Third Intermediate Period. However, there is still discussion about who was the original owner (queen Inhapi, queen Ahmose-Nefertary, HPA Pinudjem II, etc.). After multiple hypotheses, the evidence suggests that Db 320 is a tomb of the late Seventeenth or, most probably, early Eighteenth Dynasty, later converted (and perhaps enlarged) into a tomb for Pinudjem II, part of his family, and mummies of the Egyptian royalty and nobility
Masaharta serves to introduce us to the dynamic that seems to govern the appointment of the Theban High Priest of Amun during the government of Pinudjem I, model that will also be applied later during the mandate of HPA and King Menkheperre. Masaharta existing documentation and its analysis also serves to expand our understanding of the origin of the family of priests who dominated the Theban area during XXIst Dynasty.
i quasi de la mateixa edat, tots dos. Circumstàncies, a més a més, que s’emmarquen en el procés peninsular. Donaria el tàndem per a una bona novella o una minisèrie de televisió.
De tot açò, i més, en parla el llibre de José Lull, ben documentat i escrit amb rigor, malgrat que l’autor afirma en el pròleg que és una obra de divulgació, i que ha volgut solament fer una síntesi dels treballs dels autèntics especialistes en el tema com Bañó, Barceló, Burns,
Momblanc i Torró. Ha complit amb el que afirma al pròleg, però li ha sortit un llibre interessant i diferent. Per les seues pàgines desfilen el tractat del Pouet, els castells d’Ambra, Perputxent, Alcalà, Castells de Castells, Llutxent, Guadalest..., els quals encara
es conserven bastant en peu –d’aquella manera, però donant testimoni encara–, les nombroses expedicions de moros i cristians, els moviments de Jaume I, la rebel•lió de 1276, fonamental per a les comarques nostres, i l’atac a Alcoi de 1276 –en el qual va morir Al-Azraq– i la “desfeta de la Canal”, etc. Tot adobat amb les oportunes cites de les grans
cròniques medievals catalanes per situar i interpretar correctament els fets. Aventura i fins i tot hipòtesis sobre el vocabulari popular: als habitants de la Marina els diuen “blavets” perquè el nom d’Al-Azraq, senyor d’aquestes terres, vol dir “el blau” o “d’ulls blaus”; o per fer por els xiquets se’ls diu que vindrà no el “moro Musa” sinó el “Drac”, nom sintètic
i deformat del cabdill musulmà. En definitiva, una bona aportació a la celebració del vuitè centenari del naixement de Jaume I, fundador del Regne de València. Li desitgem molt
d’èxit. Se’l mereix. (review by Francesc-X Blay Meseguer – Espai del Llibre 11, 2009)
taking into account not only the relative chronology, trying to sort out and make sense of some of the dated documents of these monarchs, but also from the absolute chronology.
Dynastie ist und später in das Grab für Pinudjem II, ein Teil seiner Familie und Mumien des ägyptischen Könighaus und Adel umgewandelt (und vielleicht vergrößert) wurde.
The tomb DB 320 is one of the best known of the Theban necropolis, mainly because it becomes during Dynasty XXI in a cache of mummies of important personages of the dynasty XVII, New Kingdom and early Third Intermediate Period. However, there is still discussion about who was the original owner (queen Inhapi, queen Ahmose-Nefertary, HPA Pinudjem II, etc.). After multiple hypotheses, the evidence suggests that Db 320 is a tomb of the late Seventeenth or, most probably, early Eighteenth Dynasty, later converted (and perhaps enlarged) into a tomb for Pinudjem II, part of his family, and mummies of the Egyptian royalty and nobility
Masaharta serves to introduce us to the dynamic that seems to govern the appointment of the Theban High Priest of Amun during the government of Pinudjem I, model that will also be applied later during the mandate of HPA and King Menkheperre. Masaharta existing documentation and its analysis also serves to expand our understanding of the origin of the family of priests who dominated the Theban area during XXIst Dynasty.