Альфонс Доде
Альфонс Доде (фр. Alphonse Daudet; 13 травня 1840, Нім, Прованс, Франція — 16 грудня 1897, Париж) — французький романіст і драматург, автор яскравих оповідань з життя Провансу, творець знакового образу романтика і хвалька Тартарена з Тараскона.
Народився у сім'ї власника невеликої фабрики шовкових тканин Вінсена Доде (1806—1875). У 1848 році батько збанкрутував, фабрику продали і сім'я переїхала в Ліон. Не маючи матеріальної можливості отримати вищу освіту, по закінченні середньої школи вступив на посаду помічника вчителя провінційного коледжу, але незабаром залишив це заняття і у віці сімнадцяти років разом зі старшим братом Ернестом переїхав до Парижа, щоб заробляти собі на життя журналістською працею. Цей період життя описаний в автобіографічному романі «Малюк» (Le Petit Chose, 1868).
З 1859 року почав співпрацювати з кількома газетами як репортер і театральний критик. У 1860 році був представлений герцогу де Морні, який займав пост президента Законодавчого корпусу Другої Імперії. У нього Доде отримав посаду одного з секретарів, що не завадило Альфонсу займатися журналістською і літературною діяльністю. На службі у де Морні Доде провів майже п'ять років, до самої смерті герцога в 1865 році.
У 1867 році молодий письменник одружився з Жюлі Аляр і став жити виключно літературною працею. У них було 3 дітей: Леон (1867—1942), Люсьєн (1878—1946), дочка Едме (1886—1937).
Письменник помер 17 грудня 1897 року в Парижі і був похований на цвинтарі Пер-Лашез.
У період 1866-1868-х років регулярно друкувався в газетах з оригінальними ліричними новелами про природу і людей Провансу. В 1968 році окремою книгою вийшов з публікації текст першого роману «Малюк». В 1869 році раніше опубліковані новели вийшли окремою книгою «Листи з мого млина». Ці два твори принесли Доде славу і гроші.
З грудня 1869 року по березень 1870 року в газетах друкувався роман «Незвичайні пригоди Тартарена з Тараскона», який вийшов окремою книгою в 1872 році.
До 30 років Альфонс Доде став одним з найзнаменитіших французьких письменників, зблизився з колом провідних літераторів країни, подружився з Флобером, Золя, братами Гонкур і Тургенєвим, які того часу жили в Парижі.
Вихід у світ романів «Фромон молодший і Ріслер старший» (1874) і «Джек» (1876) викликав нову хвилю популярності.
Головні твори письменника, які принесли йому світову популярність, були написані протягом одного десятиліття (1866—1876), в наступні понад 20 років Доде майже щороку випускав по роману, більшість з яких хоча і не піднімалася до рівня його перших книг, але мала високі художні якості, що дозволяли відносити його до першої «п'ятірки» найбільших письменників Франції кінця XIX століття.
- Романи
- Le Roman du chaperon rouge, Michel Lévy, 1899
- Le Petit Chose, Hetzel, 1866
- Tartarin de Tarascon, 1872
- Fromont jeune et Risler aîné, Le Bien Public, 1879
- Jack, Dentu, 1874
- Le Nabab, Charpentier, 1871
- Les Rois en exil, Dentu, 1878
- Sapho, Charpentier, 1881
- Notes sur la vie, Charpentier, 1811
- Збірки казок та оповідань
- Lettres de mon moulin, 1870
- Contes du lundi, 1873
- Новели
- Promenades en Afrique (Le Monde illustré, 27 грудня 1862)
- La Mule du pape (Le Monde illustré, 3-10 січня 1863)
- Le Bon Dieu de Chemillé qui n'est ni pour ni contre (légende de Touraine, L'Événement, 21 липня 1872)
- Le Singe (L'Événement, 12 серпня 1872)
- Le Père Achille (L'Événement, 19 серпня 1872)
- Salvette et Bernadou (Le Bien public, 21 січня 1873)
- Le Cabecilla (Le Bien public, 22 квітня 1873)
- Wood'stown, conte fantastique (Le Bien public, 27 травня 1873)
- La Dernière Classe
- П'єси
- La Dernière Idole, drame en un acte et en prose, avec Ernest Lépine. Paris, Театр Одеон, 4 лютого 1862. У репертуарі Комеді-Франсез з 1904 року.
- Les Absents, musique de Poise. Paris, Opéra-Comique, 26 жовтня 1864.
- L'Œillet blanc, avec Ernest Lépine. Paris, Théâtre-Français, 8 квітня 1865.
- Le Frère aîné, avec Ernest Lépine. Paris, théâtre du Vaudeville, 19 грудня 1867
- Lise Tavernier. Paris, théâtre de l'Ambigu, 29 січня 1872.
- L'Arlésienne, pièce de théâtre en trois actes, d'après la nouvelle de Daudet, музика Жоржа Бізе. Paris, théâtre du Vaudeville, 1 жовтня 1872
- Fromont jeune et Risler aîné, adapt. du roman de Daudet par Daudet et Belot. Paris, théâtre du Vaudeville, 16 вересня 1876
- Jack, d'après le roman de Daudet. Paris, théâtre de l'Odéon, 11 січня 1881.
- Le Nabab. Paris, théâtre du Vaudeville, 30 січня 1880.
- La Petite Paroisse (1895), pièce en 4 actes et 6 tableaux, avec Léon Hennique, mise en scène André Antoine, théâtre Antoine, 21 січня 1901
Іван Франко ініціював публікацію українською мовою романів Доде «Фромон молодший і Ріслер старший» (1883), «Набоб» (1885) і «Королі у вигнанні» (1897) у «Бібліотеці найзнаменитіших повістей». Він також переклав декілька оповідань Доде та зробив ґрунтовний аналіз його творчості у статтях «Життя і твори Альфонса Доде» (обидві — 1898). Окремі твори Доде українською переклали М. Чайченко (М. Грінченко), Василь Щурат, Осип Маковей, Софія Русова, М. Грушевська, С. Сердюк, В. Щербаківська, Б. Чорний, Аркадій Любченко, І. Сидоренко, Надія Гордієнко-Андріанова та інші. 1889 року Леся Українка пропонувала членам «Плеяди» перекласти роман Доде «Джек».
- Marc Andry, Alphonse Daudet, la bohème et l'amour. Paris: Presses de la cité, 1985.
- Auriant, François Bravay, Le Nabab. Paris: Mercure de France, 1943.
- Auriant, Le Double Visage d'Alphonse Daudet. Gouy : À l’écart, 1980.
- Wanda Bannour, Alphonse Daudet, bohème et bourgeois. Paris: Perrin, 1990
- Colette Becker (dir.), Permanence d'Alphonse Daudet : actes du colloque des 20, 21 et 22 mars 1997, Centre de recherches interdisciplinaires sur les textes modernes, coll. " RITM ", Université de Paris 10, 1997.
- Georges Benoit-Guyod, Alphonse Daudet, son temps, son œuvre. Paris: Tallandier, 1947.
- Jacques-Henry Bornecque, Les Années d'apprentissage d'Alphonse Daudet. Paris: Nizet, 1951.
- Jules Caillat, Le Voyage d'Alphonse Daudet en Algérie. Alger: Carbonnel, 1924.
- Ernest Daudet, Mon frère et moi, souvenirs d'enfance et de jeunesse. Plon, 1882.
- Léon Daudet, Quand vivait mon père: souvenirs inédits sur Alphonse Daudet. Paris: Bernard Grasset, 1940.
- Marie-Thérèse Jouveau, Alphonse Daudet, maître des tendresses. Berre L'Étang: Centre International de l'Écrit en Langue d'Oc, l996, 161 p. Онлайн pdf
- 11484 Доде — астероїд, названий на честь письменника[4]
- ↑
[[:Національна_бібліотека_Франції|Bibliothèque_nationale_de_France]]_[http://data.bnf.fr/ark:/12148/cb118987232_BNF]:_платформа_відкритих_даних _—_2011. [[d:Track:Q19938912]][[d:Track:Q54837]][[d:Track:Q193563]]