Ганнібал Гемлін
Ганнібал Гемлін англ. Hannibal Hamlin | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
4 березня 1861 — 4 березня 1865 | ||
Попередник: | Джон Кебелл Брекінрідж | |
Спадкоємець: | Ендрю Джонсон | |
Народження: |
27 серпня 1809 Перис, Мен, США | |
Смерть: |
4 липня 1891[http://global.britannica.com/biography/Hannibal-Hamlin_Encyclopædia_Britannica] Бангор, Мен, ![]() | |
Поховання: | Mount Hope Cemeteryd | |
Країна: | США | |
Освіта: | Hebron Academyd | |
Партія: | Демократична партія США і Республіканська партія США | |
Батько: | Сайрус Гемлін | |
Мати: | Анна Лівермор | |
Шлюб: | Ellen Hamlind | |
Діти: |
від 1-ї дружини: Джордж, Чарльз, Сайрус, Сара від 2-ї дружини: Ганнібал, Френк | |
Автограф: | ![]() | |
Ганнібал Гемлін (англ. Hannibal Hamlin; нар. 27 серпня 1809 — пом. 4 липня 1891) — американський політик, сенатор від штату Мен, 16-й віцепрезидент США на першому терміні Авраама Лінкольна в період Громадянської війни.
Гемлін народився в родині Сайруса Гемліна та Анни Лівермор в місті Періс, що в штаті Мен. Він був нащадком в шостому поколінні англійського колоніста Джеймса Гемліна, котрий оселився в колонії Массачусетської Затоки в 1639 році та внучатим племінником американського сенатора Семюела Лівермора з Нью-Гемпширу, а також правнуком Стівена Емері — генерального прокурора штату Мен в 1839—1840 рр.
Після закінчення місцевих шкіл і Хебронської Академії Гемлін, змінивши безліч професій, в 1833 р. розпочав юридичну практику. В 1836 р. Гемлін був обраний до Палати представників Мена, де перебував до 1841 р. В 1840 р. він невдало намагався обратися в Палату представників США, в якій знаходився в 1843–1847 рр.. В 1848 р. він був обраний по вакансії в Сенат, а в 1851 р. на повний термін. У той період він був членом Демократичної партії, і підтримував кандидатуру Франкліна Пірса на виборах в 1852 р. 12 червня 1856 р. Гемлін вийшов з Демократичної партії і вступив в новостворену Республіканську партію. 8 січня 1857 р. Гемлін став губернатором Мена, бувши обраним зі значною більшістю голосів, але вже 25 лютого залишив цей пост і повернувся в Сенат.
В 1860 р. Гемлін був номінований у віцепрезиденти в парі з Авраамом Лінкольном на президентських виборах, і був обраний, ставши першим віцепрезидентом від Республіканської партії, а також від штату Мен. Гемлін показав себе як сильний оратор і переконаний противник рабства. Гемлін сприяв призначенню Джозефа Хукера на пост командувача Потомакською армією. Дії Хукера були невдалі, і це, а також надмірно радикальні позиції і заяви Гемліна, з'явилися причиною того, що на президентських виборах в 1864 р. Лінкольн, не мотивувавши свого рішення, віддав перевагу вибрати кандидатом у віцепрезиденти демократа — жителя півдня Ендрю Джонсона в рамках політики майбутнього національного примирення. Гемлін віддалився у свій будинок в Бангор.
В 1869 р. він був знову обраний до Сенату, де перебував до 1881 р. У тому ж році президент Джеймс Гарфілд призначив Гемліна послом в Іспанію, яку посаду той обіймав протягом року. Після цього Гемлін пішов з політики і жив у своєму будинку в Бангорі, втім, роблячи значний вплив на суспільне життя штату. Помер в День незалежності США під час гри в карти в Клубі Тарратайн e Бангорі.
- [http://global.britannica.com/biography/Hannibal-Hamlin_Encyclopædia_Britannica]
[[d:Track:Q5375741]]
- U.S. Senate biography [Архівовано 20 липня 2019 у Wayback Machine.]
- Biography at Mr. Lincoln's White House [Архівовано 6 жовтня 2007 у Wayback Machine.]
- The life and times of Hannibal Hamlin by Charles Eugene Hamlin
- Bangor in Focus: Hannibal Hamlin [Архівовано 7 липня 2011 у Wayback Machine.]