Гута (Рівненський район)
село Гута | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Країна | ![]() | ||||
Область | Рівненська область | ||||
Район | Рівненський | ||||
Громада | Костопільська міська громада | ||||
Облікова картка | Гута | ||||
Основні дані | |||||
Засноване | наприкінці XVII століття | ||||
Населення | 744 | ||||
Площа | 42,59 км² | ||||
Густота населення | 17,47 осіб/км² | ||||
Поштовий індекс | 35010 | ||||
Телефонний код | +380 3657 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | 51°09′01″ пн. ш. 26°08′47″ сх. д. / 51.15028° пн. ш. 26.14639° сх. д.Координати: 51°09′01″ пн. ш. 26°08′47″ сх. д. / 51.15028° пн. ш. 26.14639° сх. д. | ||||
Середня висота над рівнем моря |
170 м[1] | ||||
Водойми | річка Голубиця | ||||
Відстань до обласного центру |
84,2 км | ||||
Відстань до районного центру |
48,4 км | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | 35010, Рівненська обл., Костопільський р-н, с.Гута | ||||
Сільський голова | Банацький Сергій Павлович | ||||
Карта | |||||
Мапа | |||||
![]() | |||||
|
Гу́та (у 1921—1943 роках — Гута Степанська) — село в Україні, у Рівненському районі Рівненської області. Орган місцевого самоврядування — Гутянський старостинський округ, Костопільської міської громади. Населення становить 744 осіб.
Відстань до центру громади становить близько 48 км і проходить автошляхом місцевого значення. Селом протікає річка Голубиця.
За усними оповідями самих мешканців села їхніми предками були волохи, що з'явилися в Україні в часи короля Владислава ІІ Ягайла і протягом наступного століття асимілювалися з поляками[2].
Село Гута виникло наприкінці XVII століття на випалених територіях Степанської Пущі. Слободу тут заснувала родина збіднілої шляхти Савицьких, котра прибула з-під Житомира.[3] У Степанських метриках, датованих 19 століттям, є назва «Майдан, званий Гутою» (поблизу слободи були розташовані скловарні).
У Географічному Словнику Королівства Польського, том XV, ч. I (1900 рік) є запис:
Huta Stepańska — słoboda, gmina Stepań, 82 wiorst od Równego, 71 domów, 208 mieszkańców (українською — «Гута Степанська — слобода, гміна Степань, 82 версти від Рівного, 71 будинок, 208 мешканців»)
У 1906 році село Степанської волості Рівненського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 82 верст, від волості 12. Дворів 71, мешканців 648[4].
У 1921 році ця частина українських земель, відійшла за Ризьким договором до Польщі.
За переписом населення 1921 року показане як «Гута», у складі Степанської гміни, Рівненського повіту, 97 будинків, 549 осіб (489 католиків, 18 православних, 31 юдей, 1 євангеліст). У 1922 році село, вже під назвою «Гута Степанська», віднесено до створеного Костопільського повіту Волинського воєводства. У тому ж році створено й римо-католицьку парафію. Було збудовано дерев'яний костел Пресвятого Серця Ісуса. Його ксьондз Теодор Чабан помітив лікувальні властивості місцевих грязей і заснував лікувальний курорт. У 1920-1940-х роках у селі існував грязелікувальний санаторій "Солоне болото", до якого їхали на лікування з усієї Східної Європи[5].
Під час Другої світової війни польське населення Гути організувало загони самооборони проти Української повстанської армії. 18 липня 1943 року село було взяте штурмом загонами УПА і спалене. 150 польських селян загинуло внаслідок боїв, більшість польського населення втекла до Старої Гути та в Сарни.
Після війни Гута була відбудована українцями, однак широковідомий санаторій, що також був зруйнований не відродився.
У селі народились український поет Петро Велесик, польський генерал Чеслав Пьотровський, У 1930 -ті роки в Гуті Степанській жив польський педагог Чеслав Ґавенда, що був директором сільської школи.
- ↑ Погода в селі Гута. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 15 березня 2008.
- ↑ Польське осадництво в околицях Гути Степанської на Волині.
- ↑ Опис Гути Степанської. Архів оригіналу за 30 жовтня 2013. Процитовано 4 липня 2013.
- ↑ Список населених місць Волинської губернії. — Житомир: Волинська губернська типографія, 1906. — 219 с. (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 14 грудня 2017. Процитовано 27 лютого 2020.
- ↑ Історія грязелікувального курорту який зник понад сімдесят років тому.
![]() |
Це незавершена стаття з географії України. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |