Ральф Марвін Стейнман
Ральф Марвін Стейнман | |
---|---|
англ. Ralph Marvin Steinman | |
![]() | |
Народився | 14 січня 1943 Монреаль[1] Квебек, ![]() |
Помер | 30 вересня 2011 (68 років) Мангеттен, штат Нью-Йорк, ![]() ·рак підшлункової залози |
Місце проживання | Нью-Йорк |
Країна | ![]() ![]() |
Діяльність | біолог, імунолог, лікар, професор, дослідник |
Alma mater | Університет Макгілла Гарвардський університет |
Галузь | Імунологія, цитологія |
Заклад | Рокфеллерівський університет |
Науковий ступінь | докторський ступінь |
Науковий керівник | James G. Hirschd |
Аспіранти, докторанти | Michel C. Nussenzweigd |
Членство | Національна академія наук США Національна медична академія СШАd Королівське товариство Единбурга |
Відомий завдяки: | відкриття дендритних клітин та вивчення їх значення для набутого імунітету |
Нагороди | ![]() |
![]() |
Ральф Марвін Стейнман (англ. Ralph Marvin Steinman, 14 січня 1943 — 30 вересня 2011[3]) — американський імунолог та цитолог канадського походження, єврей, лауреат Нобелівської премії з фізіології або медицини за 2011 рік «за відкриття дендритної клітини та її ролі в адаптивному імунітеті» (другу половину премії отримали Брюс Бетлер та Жюль Гоффман «за дослідження активації вродженого імунітету»).[4] Є третім в історії премії лауреатом, нагородженим посмертно[5].
Ральф Стейнман народився другим з чотирьох дітей у родині Ірвінга Стейнмана (помер 1995) і Нетті Тейкефман (нар. 1917) у Монреалі.[6][7][8] Його батьки походили з сімей єврейських іммігрантів з Седи та Острополя.[9][10][11] Незабаром сім'я перебралася до Шербруку (провінція Квебек), де його батько відкрив галантерейний магазин «Mozart' s».[1][12] Навчався в середній школі там же,[13] 1963 року закінчив Університет Макгілла, а 1968 року вступив до Медичної школи Гарвардського університету отримав ступінь доктора медицини. Після проходження інтернатури у Массачусетській лікарні загального профілю[en] 1970 року він влаштувався постдоком у лабораторію фізіології клітини та імунології Рокфеллерівського університету. 1972 року Стейнман отримав посаду старшого викладача, 1976 року — ад'юнкт-професора, а 1988 року — професора. 1998 року Стейнмана було призначено директором Центру з дослідження імунології та іммунопатології імені Крістофера Брауна.
1973 року, працюючи в лабораторії Занвіла Кона[en], Ральф Стейнман вперше описав дендритні клітини та власне ввів у науковий ужиток сам цей термін.[13]
Ральф Стейнман з 2001 року був членом Національної академії наук США і з 2002 року — членом Інституту Медицини[en].[14]
30 вересня 2011 року за кілька годин до прийняття нобелівським комітетом рішення про присудження премії[15] Ральф Стейнман помер від раку підшлункової залози у віці 68 років.[3] Незважаючи на принцип прижиттєвого присудження нобелівських премій, Ральфу Стейнману премія була присуджена посмертно «за відкриття дендритних клітин і їх ролі в адаптивному імунітеті».[16][17]
- 1998 — Премія імені Вільяма Колі
- 2003 — Міжнародна премія Гайрднера
- 2007 — премія Альберта Ласкера за фундаментальні медичні дослідження
- 2009 — Премія Медичного центру Олбані спільно з Чарльзом Дінарелло та Брюсом Бетлера
- 2011 — Нобелівська премія з фізіології або медицини спільно з Жюлем Хоффманом та Брюсом Бетлера (посмертно)
- Народились 14 січня
- Народились 1943
- Померли 30 вересня
- Померли 2011
- Члени і члени-кореспонденти Національної академії наук США
- Члени Королівського товариства Единбурга
- Лауреати Нобелівської премії з фізіології або медицини
- Імунологи США
- Померли від раку підшлункової залози
- Уродженці Монреаля
- Померли в Нью-Йорку
- Члени Національної медичної академії США
- Лауреати премії Ласкера
- Випускники університету Макгілла
- Лауреати премії Хейнекена