2. У сучасному світі Піфагор
вважається великим математиком
і космологом старовини. Античні
автори нашої ери віддають Піфагору
авторство відомої теореми: квадрат
гіпотенузи прямокутного трикутника
дорівнює сумі квадратів катетів.
570 р. до н.е.ПІФАГОР
«У день, коли Піфагор
відкрив своє креслення
знамените,
славну він за нього
жертву биками віддав»
Сучасні історики передбачають,
що Піфагор не доводив теорему,
але міг передати грекам це
знання, відоме у Вавілоні за 1000
років до Піфагора (згідно з
вавілонськими глиняними
табличками із записами
математичних рівнянь).
Хоча сумніви в авторстві
Піфагора існують, але вагомих
аргументів, щоб спростувати
його, немає.
3. Архімед був одержимий
математикою.
Він забував про їжу, абсолютно не
піклувався про себе.
Роботи Архімеда відносилися майже
до всіх областей математики того
часу: йому належать чудові
дослідження з геометрії,
арифметики, алгебри. Кращим своїм
досягненням він вважав визначення
поверхні і об'єму кулі — завдання,
яке до нього ніхто вирішити не міг.
Архімед просив вибити на своїй
могилі кулю, вписану в циліндр.
Величезне значення для розвитку
математики мало обчислене ним
287 - 212 до н.е.
АРХІМЕД
4. Герон Александрійський
Давньогрецький учений, математик,
фізик, механік, винахідник. Математичні
роботи Герона є енциклопедією античної
прикладної математики. У кращій з них-
"Метриці" - дані правила і формули для
точного і наближеного обчислення площ
правильних многокутників, об'ємів зрізаного
конуса і піраміди, приводиться формула
Герона для визначення площі трикутника за
трьома сторонами, даються правила
чисельного вирішення квадратних рівнянь і
наближеного добування квадратного і
кубічного коренів . Фо́ рмула Геро́ на
дозволяє обчислити площу трикутника (S)
за його сторонами a, b, c:
де р — півпериметр трикутника:
невідомо,
близько
I ст.
cpbpappS
2
cba
p
5. ДІОФАНТ
Діофант -давньогрецький математик з
Александрії. Про його життя немає
майже жодних відомостей. Збереглася
частина математичного трактату
Діофанту "Арифметика" (6 кн. з 13) і
уривки книги про багатокутні числа.
У "Арифметиці", окрім викладу
початків алгебри, приведено багато
завдань, що зводяться до
невизначених рівнянь різних
степенів, і вказані методи
знаходження вирішень таких рівнянь
в раціональних додатніх числах.
III ст н.е.
Для позначення
невідомого і його
степенів, обернених
чисел, рівності і
віднімання Діофант
вживав скорочений
запис слів. При
множенні сум і
різниць двох чисел
застосовував
правила знаків. Мав
уявлення про відʼємні
числа.
6. Кеплер знайшов спосіб визначення
об'ємів всіляких тіл обертання, який
описав в книзі «Нова стереометрія
винних бочок». Кеплер дуже детально
проаналізував симетрію сніжинок. В ході
астрономічних досліджень Кеплер вніс
вклад до теорії конічних перетинів.
Він склав одну з перших таблиць
логарифмів. У Кеплера вперше
зустрічається термін «середнє
арифметичне». Кеплер вперше ввів
найважливіше поняття нескінченно
віддаленої точки. Він же ввів поняття
фокусу конічного перетину і розглянув
проектні перетворення конічних
перетинів, у тому числі що міняють їх
типи — наприклад, переводять еліпс в
гіперболу.
1571 - 1630
Йо́ ган Ке́плер
7. Декарт далеко не відразу знайшов своє
місце в житті. Дворянин за походженням,
закінчивши коллеж в Ла-флеші, він з
головою поринає в світське життя
Парижу, потім кидає все ради занять
наукою. Декарт відводив математиці
особливе місце в своїй системі, він
вважав її принципи встановлення істини
зразком для інших наук.
Головне досягнення Декарта-побудова
аналітичної геометрії, в якій геометричні
завдання перекладалися мовою алгебри
за допомогою методу координат.
Він сформулював основну теорему
алгебри: «число коренів рівняння
алгебри дорівнює його степеню», доказ
якої був отриманий лише в кінці XVIII ст
1596-1650
Рене Декарт
8. Французький математик, один з
творців аналітичної геометрії і
диференціального числення.
Відкрив правило знаходження
екстремуму за допомогою
похідної. Автор багатьох теорем
теорії чисел. Знаменита теорема
Ферма з теорії чисел, яку Ферма
сформулював без доведення,
викликає інтерес до цих пір. З
робіт Ферма почалася нова
математична наука - теорія
чисел.
ПʼЄР ФЕРМА
1601 - 1665
9. Ісаак Ньютон
Англійський фізик і математик.
Створив сучасну механіку (закони
Ньютона) і відкрив закон всесвітнього
тяжіння. У його головному творінні
«Математичні початки натуральної
філософії» дано математичне
виведення основних фактів руху
небесних тіл. Один з творців
диференціального і інтегрального
числення.
«Коли величина є максимальною
або мінімальною,
у цей момент вона
не тече ні вперед, ні назад…»
І.НЬЮТОН
1643 - 1727
10. Готфрід Вільгельм Лейбніц
Німецький математик, фізик, філософ,
творець Берлінської академії наук.
Основоположник диференціального і
інтегрального числення, ввів велику
частину сучасної символіки
математичного аналізу. У роботах
Лейбніца вперше з'явилися ідеї теорії
алгоритмів.
Попереджаю, щоб
остерігалися відкидати dx, -
помилка, яку часто допускають
і яка перешкоджає
просуванню вперед
Г.В. Лейбніц
1646 - 1716
11. ЛЕОНАРД ЕЙЛЕР
1707-1783
Російський, німецький і
швейцарський математик, що вніс
значний вклад до розвитку
математики, механіки, фізики,
астрономії і ряду прикладних наук.
Ейлер залишив найважливіші праці в
найрізноманітніших галузях
математики,
механіки, фізики, астрономії і в ряді
прикладних наук.
Саме він створив декілька нових
математичних дисциплін — теорію
чисел, варіаційне числення, теорію
комплексних функцій,
диференціальну геометрію
поверхонь, спеціальні функції.
12. Йоганн Карл Фрідріх Га́усс
1777 - 1855
Німецький математик, астроном і
фізик. Ще студентом написав
«Арифметичні дослідження», що
визначили розвиток Теорії чисел
до нашого часу. У 19 років
визначив, які правильні
многокутники можна побудувати
циркулем і лінійкою. Займався
геодезією і обчислювальною
астрономією. Створив теорію
кривих поверхонь. Один з
творців неевклідової геометрії.
«Не вважати нічого зробленим,
якщо ще дещо залишилося зробити»
13. ЕВАРИСТ ГАЛУА
За 20 років життя Галуа встиг
зробити відкриття, що ставлять його
на рівень найбільших математиків
XIX століття. Вирішуючи завдання з
теорії рівнянь алгебри, він заклав
основи сучасної алгебри, вийшов на
такі фундаментальні поняття, як
група і поле (кінцеві поля носять
назву полів Галуа).
Видатний французький математик,
засновник сучасної алгебри. Він
прожив двадцять років, всього п'ять
років з них займався математикою.
Математичні роботи, що
обезсмертили його ім'я, займають
ледве більше 60 сторінок.
1811 - 1832
14. Aбель Нільс Хенрік
Норвезький математик. У алгебрі Абель
знайшов необхідну умову для того,
щоб корінь рівняння виражався
«в радикалах» через коефіцієнти цього
рівняння. Абель ретельно досліджував
тему збіжності рядів, причому на
вищому рівні строгості. Найважливіша
теорема Абеля про інтеграли від
функцій алгебри була опублікована лише
посмертно. Лежандр назвав це відкриття
«нерукотворним пам'ятником» Абелю.
1802 - 1829
«Абель залишив математикам
настільки багату спадщину,
що їм буде чим займатися
в найближчих 150 років»
Шарль Ерміт
15. ДАВИД ГІЛЬБЕРТ
Видатний німецький математик-
універсал, Засновник Геттінгемської
Математичної школи. Гільберт
завершив почате Евклідом. Йому
належить глибоке узагальнення
евклідової геометрії, він отримав
найважливіші результати в
математичній логіці.
«Арифметичні знаки –
це записані
геометричні фігури,
а геометричні фігури –
це намальовані формули.
ДАВИД ГІЛЬБЕРТ
1862 - 1943
16. СОФІЯ ВАСИЛІВНА КОВАЛЕВСЬКА
Російський математик і механік, з 1889 р.
член-кореспондент Петербурзької АН.
Перша в Росії і в Північній Європі жінка-
професор і перша в світі жінка-професор
математики. Ковалевська відкрила третій
класичний випадок вирішення завдання
про обертання твердого тіла довкола
нерухомої точки.
Довела існування аналітичного рішення
задачі Коші для систем диференціальних
рівнянь з окремими похідними,
досліджувала завдання Лапласа про
рівновагу кільця Сатурну, отримала друге
наближення. Працювала також в області
теорії потенціалу, математичної фізики,
небесної механіки.
1850 - 1891
17. ПАФНУТІЙ ЛЬВОВИЧ ЧЕБИШЕВ
Російський математик, засновник
Петербурзької математичної школи.
Створив сучасну теорію наближень,
отримав вагомі результати в теорії чисел
і теорії вірогідності. Чебишев надавав
дуже велике значення прикладним
завданням і займався теорією механізмів.
«Зближення теорії з практикою
дає найблаготворніші
результати, і не одна лише
практика від цього виграє,
самі науки розвиваються
під впливом її.»
П.Л. ЧЕБИШЕВ
1821 - 1894
18. Лео́ нтій Пили́ пович Магни́ цький
Російський математик, педагог.
Викладач математики в Школі
математичних і навігацких наук в
Москві.
Магницький Л.Ф. був автором першого
друкованого видання «Арифметики»
(1703) - зведення математичних знань того
часу.
У своїй "Аріфметіке" Магницький Л.Ф. не
лише виклав правила виконання
основних арифметичних дій, але і
розглянув питання прикладної
арифметики, алгебри, геометрії,
тригонометрії, астрономії, геодезії і
навігації. У 14 років цей підручник був
освоєний Ломоносовим М.В., який назвав
цю книгу "брамами своєї ученості".
1669 - 1739
19. Микола Іва́нович Лобаче́вський
Великий російський математик, творець
геометрії Лобачевського, діяч
університетської освіти і народної
просвіти.
Лобачевський видав працю «Про
початки геометрії», надруковану
(1829—1830) в журналі «Казанський
вісник». Ця праця стала першою в
світовій літературі серйозною
публікацією з неевклідової геометрії.
У алгебрі він розробив новий метод
наближеного вирішення рівнянь, в
математичному аналізі отримав ряд
тонких теорем про тригонометричні
ряди, уточнив поняття безперервної
функції.
1792 - 1856
20. МИХАЙЛО ВАСИЛЬОВИЧ ОСТРОГРАДСЬКИЙ
Російський і український математик і
механік, визнаний лідер математиків
Російської імперії середини XIX століття.
Основні роботи Остроградського
відносяться до прикладних аспектів
математичного аналізу, механіки, теорії
пружності і магнетизму, теорії
вірогідності. Він вніс також вклад до
алгебри і теорії чисел. Він не відмовлявся
ні від якої математичної роботи, здатної
принести практичну користь. Окрім
наукових досліджень, Остроградський
написав ряд чудових підручників із вищої
і елементарної математики («Програма і
конспект тригонометрії», «Керівництво
початкової геометрії» та інші)
1801-1862
21. МСТИСЛАВ ВСЕВОЛОДОВИЧ КЕЛДИШ
Радянський учений в області математики,
механіки, космічної науки і техніки,
державний діяч, організатор науки, тричі
Герой Соціалістичної Праці (1956, 1961,
1971), лауреат Ленінської і Державних
премій, академік, президент Академії
наук СРСР, автор глибоких досліджень в
області математики, механіки, техніки.
Міжнародне визнання Келдишу як
математику принесли його роботи з
теорії функцій комплексної змінної і її
застосувань. Широко відомі також його
роботи з теорії потенціалу і гармонійних
функцій, по диференціальних рівняннях
і обчислювальній математиці.
1911 - 1978
22. Колмогоров Андрій Миколайович
Доктор фізико-математичних наук,
професор Московського Державного
Університету (1931), академік Академії
Наук СРСР (1939), лауреат Сталінської
премії, Герой Соціалістичної Праці.
Колмогоров — один з засновників
сучасної теорії вірогідності, ним
отримані фундаментальні результати в
топології, математичній логіці, теорії
турбулентності, теорії складності
алгоритмів і ряді інших областей
математики і її застосувань.
1903 - 1987
«Узагальнення поняття часто
буває корисно
для досягнення його суті.»
А.М.Колмогоров