Реферат На тему: « Використання інтерактивних технологій на уроках в початковій школі» Підготував вчитель початкових класів: Ю.Ю. Вороновська
•Download as DOC, PDF•
2 likes•6,801 views
Реферат На тему: « Використання інтерактивних технологій на уроках в початковій школі» Підготував вчитель початкових класів: Ю.Ю. Вороновська
1 of 8
More Related Content
Реферат На тему: « Використання інтерактивних технологій на уроках в початковій школі» Підготував вчитель початкових класів: Ю.Ю. Вороновська
1. Реферат
На тему: « Використання
інтерактивних технологій на уроках в
початковій школі»
Підготував вчитель початкових класів: Ю.Ю. Вороновська
М. Дніпро
2. Використання інтерактивних технологій навчання в
початковій школі
Вороновська Юлія Юріївна
вчитель початкових класів загальноосвітньої школи № 96 Дніпровської
міської ради в Дніпропетровській області
У статті розглядається одна з найбільш актуальних проблем педагогіки
– підвищення пізнавальної активності учнів початкової школи. Розглянуті
поняття «інтерактивна технологія навчання», «пізнавальна активність»
та висвітлені педагогічні умови організації інтерактивного навчання в
початковій школі.
Ключові слова: інтерактивні методи, інтерактивні технології
навчання, пізнавальна активність, пізнавальний інтерес.
Актуальність теми дослідження
Сучасний період розвитку суспільства, оновлення всіх сфер його
соціального і духовного життя потребує якісно нового рівня освіти, який
відповідав би міжнародним стандартам.
Сьогодні в освіті відчутний пріоритет загальнолюдських цінностей. Згідно
з особистісно - діяльнісним підходом до організації навчального процесу в
центрі його знаходиться той, хто вчиться.
У зв’язку з цим перед освітою постають нові завдання: школа повинна
орієнтуватися на створення оптимальних умов для розвитку кожної дитини,
спрямовуватися не на заучування, а на формування в учнів здібностей
самостійно осмислювати навколишню дійсність. Це передбачає перебудову
процесу навчання, кінцевою метою якого має стати максимальне розкриття
індивідуальних можливостей та само актуалізація особистості.
Прагнення постійно оптимізувати навчально-виховний процес зумовило
появу нових і вдосконалення кращих педагогічних технологій, що
використовувалися до цього часу. Подальший їх розвиток пов’язаний із
орієнтацією на реалізацію сучасних концепцій освіти і виховання.
Головною метою мовної освіти в початкових класах є формування в
учнів комунікативної компетенції – досконалого володіння навичками
спілкування в будь-якому середовищі за різних обставин.
Формування особистості і її становлення відбувається у процесі навчання,
коли дотримуються певних умов:
- створення позитивного настрою для навчання;
- відчуття рівного серед рівних;
- забезпечення позитивної атмосфери в колективі для досягнення
спільних цілей;
- усвідомлення особистістю цінності колективно зроблених
умовиводів;
3. - можливість вільно висловити свою думку і вислухати свого
товариша;
- вчитель не є засобом «похвали і покарання», а другом, порадником,
старшим товаришем.
Усім цим умовам відповідають інтерактивні технології, які відносять до
інноваційних.
Сутність інтерактивного навчання полягає в тому, що навчальний процес
відбувається за умов постійної, активної взаємодії всіх учнів. Це
співнавчання, взаємонавчання (колективне, групове навчання в співпраці)…
Інтерактивне навчання не є зовсім новим, адже подібні підходи
застосовувалися з давніх часів, а протягом короткого часу на початку
радянської педагогіки були дуже поширеними в школі (лабораторне та
бригадне навчання 20-х років).
Слід зазначити, що дуже часто нове – це добре забуте старе. Ще в
афінський і римській школах підлітків вчили переконувати, вести полеміку,
вступати в діалог. Під діалогом розуміли переговори, вільний обмін
думками. Не кожному вдавалось оволодіти цим мистецтвом на належному
рівні. Але таких було б іще менше, якби процес навчання будувався на
диктаторстві з боку вчителя.
Інтерактивність( або відкритість до спілкування) набирає в наші дні
особливого значення. Інтерактивними сьогодні називають спеціальні
засоби, що забезпечують безперервну діалогову взаємодію комп’ютера з
користувачем. При збереженні кінцевої мети і основного змісту навчальної
діяльності інтерактивне навчання міняє звичні форми на діалогові, що
базуються на взаємопорозумінні та взаємодії.
Лінгвістичне тлумачення слова, що представлено в іншомовних
словниках, свідчить, що поняття “інтерактивність”,
“інтерактив” прийшли до нас з англійської мови. “Іntеr“ –
взаємодіяти, “асt“ – діяти.
Інтерактивність в навчанні можна пояснити як здатність до взаємодії,
знаходження у режимі бесіди, діалогу, дії. Відповідно, у дослівному
розумінні інтерактивним може бути названий метод, у якому той, хто
навчається, є учасником. Який здійснює щось: говорить, управляє, моделює,
пише, малює тощо, тобто не виступає тільки слухачем, спостерігачем, а бере
активну участь у тому, що відбувається, власно створюючи це.
Суть інтерактивного навчання полягає в тому, що навчальний процес
відбувається за умови постійної, активної, позитивної взаємодії всіх учнів.
Відбувається колективне, групове, індивідуальне навчання, навчання у
співпраці. Під час інтерактивного навчання учень стає не об’єктом, а
суб’єктом навчання, він відчуває себе активним учасником подій і власної
освіти та розвитку (це особливо важливо для старшокласників). Це
забезпечує внутрішню мотивацію навчання, що сприяє його ефективності.
вчитель і учні — рівноправні суб'єкти навчання.
4. Класифікація інтерактивних технологій навчання
Існують різні підходи до класифікації інтерактивних методів навчання.
В основу класифікації дослідника М. В. Кларіна покладено принцип
активності. Науковець пропонує методи фізичної, соціальної, пізнавальної
активності. Так, прикладами фізичної активності є зміна робочого місця,
запис, малювання тощо. В соціальну активність учні включені тоді, коли
ставлять запитання, відповідають тощо. Пізнавальна активність —
цедоповнення учасниками викладеного матеріалу, виступ як джерело
досвіду, самостійний пошук розв'язання проблеми. Звичайно всі три види
активності взаємопов'язані.
Інший принцип класифікації ураховує ключове положення навчання, а
саме взаємодії-діалогу. На думку вченого О. В. Киричука, механізми
спілкування розглядаються як форми реалізації його основних функцій:
інформаційної, пізнавальної, мотиваційної та регулятивної.
Інформаційні інтерактивні методи навчання — це способи
діалогічної взаємодії учасників навчання з метою обміну матеріальними або
духовними завдяки яким встановлюються та приймаються певні правила
діалогічної взаємодії учасників навчання.
Дослідники О. Пометун і Л. Пироженко поділили інтерактивні
методинавчання на чотири групи:
- групове навчання,
- фронтальне навчання
- навчання у грі
- у дискусії.
Групованавчальна діяльність — це форма організації навчання у
малихгрупах учнів, об'єднаних спільною навчальною метою. За такої
організації вчитель керує роботою кожного учня опосередковано, через
завдання, якими він спрямовує діяльність групи. Таке навчання відкриває для
учнів можливості співпраці зі своїми ровесниками, дає змогу реалізувати
природне прагнення кожної людини до спілкування, сприяє досягненню
учнями вищих результатів засвоєння знань і формувань вмінь.Група може
складатися з двох і більше учнів, може бути однорідною або різнорідною за
певними ознаками, може бути постійною і мобільною.
Групові форми навчання дають змогу диференціювати та
індивідуалізувати процес навчання. Формують внутрішню мотивацію до
активного сприйняття, засвоєння та передачі інформації. Сприяють
формуванню комунікативних якостей учнів, активізують розумову
діяльність. Робота в групах (колективна) дає найбільший ефект у засвоєнні
знань.
До групового навчання можна віднести
1. Робота в парах. Учні працюють в парах, виконуючи завдання. Парна
робота вимагає обміну думками і дозволяє швидко виконати вправи,
які в звичайних умовах є часомісткими або неможливими (обговорити
подію, твір, взагалі інформацію, вивести підсумок уроку, події тощо,
5. взяти інтерв'ю один в одного, проанкетувати партнера). Після цього
один з партнерів доповідає перед класом про результати.
2. Робота в трійках. По суті, це ускладнена робота в парах. Найкраще в
трійках проводити обговорення, обмін думками, підведення підсумків
чи навпаки, виділення несхожих думок).
3. Змінювані трійки. Цей метод трохи складніший: всі трійки класу
отримують одне й те ж завдання, а після обговорення один член трійки
йде в наступну, один в попередню і ознайомлює членів новостворених
трійок з набутком своєї.
4. 2+2=4. Дві пари окремо працюють над вправою протягом певного часу
(2-3 хвилини), обов'язково доходять до спільного рішення, потім
об'єднуються і діляться набутим. Як і в парах, необхідним є консенсус.
Після цього можна або об'єднати четвірки у вісімки, або перейти до
групового обговорення.
5. Карусель. Учні розсаджуються в два кола - внутрішнє і зовнішнє.
Внутрішнє коло нерухоме, зовнішнє рухається. Можливі два варіанти
використання методу - для дискусії (відбуваються "попарні суперечки"
кожного з кожним, причому кожен учасник внутрішнього кола має
власні, неповторювані докази), чи для обміну інформацією (учні із
зовнішнього кола, рухаючись, збирають дані).
6. Робота в малих групах. Найсуттєвішим тут є розподіл ролей: "спікер"
- керівник групи (слідкує за регламентом під час обговорення, зачитує
завдання, визначає доповідача, заохочує групу до роботи), "секретар"
(веде записи результатів роботи, допомагає при підведенні підсумків та
їх виголошенні), "посередник" (стежить за часом, заохочує групу до
роботи), "доповідач" (чітко висловлює думку групи, доповідає про
результати роботи групи).
7. Можливим є виділення експертної групи з сильніших учнів. Вони
працюють самостійно, а при оголошенні результатів рецензують та
доповнюють інформацію.
8. Акваріум. У цьому методі одна мікрогрупа працює окремо, в центрі
класу, після обговорення викладає результат, а решта груп слухає, не
втручаючись. Після цього групи зовнішнього кола обговорюють виступ
групи і власні здобутки.
До фронтальних інтерактивних методів належать такі, що
передбачають одночасну спільну роботу всього класу.
1. Мікрофон. Це різновид великого кола. Учні швидко по черзі
висловлюються з приводу проблеми, передаючи один одному уявний
"мікрофон".
2. Незакінчені речення. Дещо ускладнений варіант великого кола:
відповідь учня - це продовження незакінченого речення типу "можна
зробити такий висновок…", "я зрозумів, що…"
3. Мозковий штурм. Загальновідома технологія, суть якої полягає в
тому, що всі учні по черзі висловлюють абсолютно всі, навіть алогічні
6. думки з приводу проблеми. Висловлене не критикується і не
обговорюється до закінчення висловлювань.
4. Велике коло. Учні сидять по колу і по черзі за бажанням
висловлюються з приводу певного питання. Обговорення триває, поки
є бажаючі висловитися. Вчитель може взяти слово після обговорення.
5. Мозаїка. Це метод, що поєднує і групову, і фронтальну роботу. Малі
групи працюють над різними завданнями, після чого
переформовуються так, щоб у кожній новоствореній групі були
експерти з кожного аспекту проблеми (наприклад, кожна первинна
група аналізувала один вірш Т.Шевченка, після переформування перша
нова група повинна узагальнити тематику всіх опрацьованих віршів,
друга - ідейне навантаження, третя - образи, четверта - форму).
6. Аналіз дилеми (проблеми). Учні в колі обговорюють певну дилему
(простіше) чи проблему (складніше, бо поліваріантно). Кожен каже
варіанти, що складаються внаслідок вибору. Найкраще давати завдання
вибору з особистісним сенсом (наприклад, "чи платити податки, якщо
країна не здатна їх правильно розподілити?").
. Вимоги до застосування інтерактивного навчання на уроках в початковій
школі
Існують вимоги щодо реалізації інтерактивних методів навчання,
невиконання яких може звести їх ефективність до нуля. Необхідно провести
вступне заняття, адже учні абсолютно не знайомі з подібними методами
роботи, що різко змінюють усталений стиль навчання. На цьому занятті слід:
по-перше, чітко і зрозуміло пояснити, що таке інтерактивне навчання, по-
друге, довести до відома учнів та опрацювати з ними правила роботи в
групах, складені у зрозумілій формі
Правила для учнів:
Кожна думка важлива.
Не бійся висловитися!
Ми всі – партнери!
Обговорюємо сказане, а не людину!
Обдумав, сформулював, висловив!
Говори чітко, ясно, красиво!
Вислухав, висловився, вислухав!
Тільки обґрунтовані докази!
Вмій погодитися і не погодитися!
Важлива кожна роль.
Без доброзичливої атмосфери в колективі застосування інтерактивного
навчання неможливе, тому потрібно її створити і постійно підтримувати.
До кожного заняття слід сумлінно готуватися. "Легке" за формою
інтерактивне навчання надзвичайно важке для вчителя, адже добитися
дисципліни і уваги за рахунок "сидіть тихо!" неможливо. Окрім того,
потрібно спланувати впровадження, робити його поступово. "Краще
ретельно підготувати кілька інтерактивних занять у навчальному році, ніж
часто проводити похапцем підготовлені "ігри".
7. "В роботі повинні бути задіяні в тій чи іншій мірі всі учні". Справді,
сильні учні, а також особистості з високим рівнем контактності будуть
проявляти вищу активність, ніж замкнуті і слабкі. Проте слід постійно
"втягувати" їх в роботу, створювати ситуації успіху.
У процесі застосування інтерактивного навчання постійно виникали різні
проблеми та труднощі. Вважаємо за доцільне їх навести, щоб показати
практичний бік інтерактивного навчання.
Отже, типові проблеми:
1. Головна проблема: учень часто не має власної думки, а якщо і має, боїться
її висловлювати її відкрито, на весь клас. Самі учні пояснюють це так: "В
нас рідко запитують власну думку", "Чи цінна моя думка?", "А раптом вона
не співпаде з думкою вчителя чи колективу?", "Вона суперечить думці учня,
що має в класі авторитет з цього предмету" тощо.
2. Часто школярі не вміють слухати інших, об’єктивно оцінювати їх думку,
рішення.
3. Учень не готовий в процесі обговорення змінювати свою думку, йти на
компроміс.
4. Учням важко бути мобільними, змінювати обстановку, методи роботи.
5. Труднощі в малих групах: лідери намагаються "тягнути" групу, а слабші
учні відразу стають пасивними.
6. Часто трапляється висловлення відверто антисуспільних думок з метою
завоювання "авторитету", привертання уваги. При обговоренні замість
аргументувати свою думку, учень починає демагогію: "Ви ж самі сказали,
цінною є кожна думка, а я так думаю і Ви мене не переконаєте!"
Проте за умови вмілого провадження інтерактивні методи навчання
дозволяють залучити до роботи всіх учнів класу, сприяють виробленню
соціально важливих навиків роботи в колективі, взаємодії, дискусії,
обговорення.
Висновки.
Інтерактивні методи у поєднанні з класичними методами навчання
утворюють ідеальну основу для вивчення матеріалу в початковій школі.
Різноманітність методів інтерактивного навчання дозволяє вчителю доцільно
підібрати методи саме для конкретної теми, а також вибрати методи
відповідно до рівня знань учнів класу. Переваги інтерактивного методу
навчання полягають у тому, що: за один і той же проміжок часу можна
виконати більший обсяг роботи; досягається високої результативності у
засвоєнні матеріалу і формуванні вмінь. Розвивається навчальна діяльність
(планування, рефлексія, самоконтроль, взаємоконтроль); формуються мотиви
навчання, гуманні стосунки між дітьми; формуються вміння співпрацювати.
Впровадження системи інтерактивного навчання приносить користь:
конкретному учню – усвідомлення включення в спільну роботу,
комунікативи у готовність до роботи у групах на інших уроках, розвиток
рефлексії, становлення суб’єктивної позиції в навчанні; навчальній групі –
розвиток навичок спілкування і взаємодії у малій групі, формування ціннісно
8. орієнтованої єдності групи, прийняття моральних норм і правил спільної
діяльності; класу: оцінювання процесу і результату спільної діяльності,
підвищення пізнавальної активності класу, розвиток аналізу й самоаналізу у
процесі групової роботи; у траєкторії зв’язку “клас-учитель” – нестандартний
підхід до організації навчального процесу, підвищення пізнавальної
активності класу, багатомірне опанування навчального матеріалу,
формування готовності до особистісної взаємодії. Використання
інтерактивних методів навчання на уроках в початковій школі допомагає
досягнути триєдиної мети навчання: навчальної, розвивальної та виховної.
При використанні інтерактивних методів навчання на уроках
природознавства рівень знань учнів якісно та кількісно поліпшується.
Використана література
1. Біда О. Структура і методика інтерактивного уроку. // Початкова школа.
2007 – №7.
2. Гейко І. Використання інтерактивних форм і методів навчання. З досвіду
роботи //Тема. - 2004. – № 3/4. - С. 229-232;
3. Єльникова О.В. Інтерактивні методи навчання, їх місце у класифікації
педагогічних інновацій // Імідж сучасного педагога. - 2001. - № 3-4 (14-15). -
С. 71-74;
4. Інтерактивні методи навчання у підготовці спеціалістів для банківської
системи України: Зб. наук. праць. – Суми – Харків, 2001. – 250 с.
5. Комар О. Навчання школярів за інтерактивними методами //Рідна школа. -
2006. – № 5. – с. 57-60;
6. Крамаренко С.Г. Інтерактивні техніки навчання як засіб розвитку творчого
потенціалу учнів // Відкритий урок. – 2002. - №5/6.
7. Нісімчук А.С., Падалка О.С., Шпак О.Т. Сучасні педагогічні технології. К,
2000. – 368 с.
8. Освітні технології. / За ред. О.М.Пєхоти. – К. – 2002. – 255 с.
9. Пометун О., Пироженко Л. Інтерактивні технології навчання: теорія і
практика. – К., 2002. – 136.
10. Саган О. Інтерактивні методи навчання як засіб формування навчальних
умінь молодших школярів // Початкова школа. – 2002. - №3.